337 



bottentemperaturen mellan -f 3. o och -\- 3,4° C, en ovanligt 

 stor variation tor denna årstid och detta djup. 



De nya sänkningarnes fördelning öfver bäckenet blef 

 beroende af stratifikationen. De djupaste groparue måste 

 uppstå i de kalkstensrikaste nejderna, isynnerhet der kalk- 

 stenslagren intogo ett svagt lutande läge. Detta skedde 

 företrädesvis inom kataklasen. Der torde också vittringen 

 hafva trängt djupast, och sålunda hafva vittringen, grott- 

 bildningen, den glaciala ablationeu och instörtniugarne sam- 

 verkat att åstadkomma de fördjupningar, hvilka nu intagas 

 af Lojo sjö. 



Da inlandsisen för sista gången drog sig tillbaka, qvar- 

 lemnade den de två åsar, som nu kanta bäckenet i nordvest 

 och sydost utan att uppdämma dess vatten. Isen efterträd- 

 des af en sista transgression. Det innanhaf, som nu utbredde 

 sig öfver området, förmådde icke efterlemna några aflagrin- 

 gar af sådan betydenhet, att bassinens relief derigenom blef 

 väsentligt förändrad. Ty isen hade icke qyarlenmat någon 

 betydlig bottenmorän, inga slamrika floder utmynnade i haf- 

 vet nära denna trakt och hafvet hade hvarkeu den kemiska 

 eller den fysiska kraft, som erfordras för marin abrasion. 

 Hafvet endast konserverade bäckenets former sa i stort som 

 i smått. Transgressionens spår äro ej starkare äu nödigt 

 varit för att de ej skulle kunna misstydas. 



Ej heller efter hafvets återtåg har bäckenets form un- 

 dergått några anmärkningsvärda förändringar. Alla förut- 

 sättningar för dess igenfyllning hafva saknats. Vittringen 

 är svag och långsam, vattnens fall och erosiva kraft obetyd- 

 liga, nästan noll, och den ringa mängd lös jord. som vatten- 

 dragen kunna medföra, aliagras redan i de sma sjöar, ge- 

 nom hvilka de måste passera för att komma till Lojosjön. 



Vi återkomma nu till v. Eichthofens indelning af in- 



