46 



haltig, af hvilka felsitskiffern och den deraf enligt all san- 

 nolikhet genom metamorfos uppkomna röda gneisen visa sig 

 vara den undre eller äldre afdelningen. Den sednare uppträder 

 nämligen i Ulrikasborgstrakten i södra och norra delen af horn- 

 blendegneissystemet, som här bildar en delvis förstörd och 

 starkt sammanpressad bassin. Äfven massformiga basiska erup- 

 tiver företrädesvis diorit och hornblendefels anträffas, och det 

 ofta genom skiffriga öfvergångsbildningar i så intim förening 

 med de skiktade skiffer- och gneisarterna, att dessa åtminstone 

 till en del måste betecknas såsom mer eller mindre metamor- 

 foserade tuffbildningar af de förra. 



Från denna serie af öfvervägande hornblendehaltiga 

 gneisarter måste en annan af nästan uteslutande glimmer- 

 gneisvarieteter särskiljas. Af dessa sednare kunna åter trenne 

 hufvudtyper åtskiljas nämligen: 1) en grå, kornigt fjällig gneis 

 med underordnad glimmer (biotit); 2) en flasrig muscovit-bio- 

 titgneis, i hvilken glimmern i sammanhängande flasor är för- 

 delad mellan de öfriga beståndsdelarna och till ungefär lika 

 mängd med dessa, samt slutligen 3) en mörk skiffrig bio- 

 titgneis, i hvilken glimmern är den öfvervägande beståndsde- 

 len. Denna glimmergneisformation bildar icke ett så sam- 

 manhängande helt som hornblendegneis-formationen, utan är 

 sönderstyckad i en mängd mer eller mindre förskjutna par- 

 tier, ställvis afskilda från hvarandra genom mellanliggande 

 gneisgranit. Den största af dessa partier är den vid Ströms, 

 der samtliga tre hufvudtyperna förekomma, visserligen genom 

 vexellagring öfvergående i hvarandra, men dock i allmänhet 

 särskiljbara såsom etager, af hvilka den fjälliga gneisen vi- 

 sar sig vara älst samt den skiffriga yngst och underlagrad 

 felsit-hornblendeskiffer formationen, hvari den äfven ställ- 

 vis öfvergår, derigenom att hornblende delvis ersätter glim- 

 mern i de öfre lagren. Hornblendeskiffern resp. gneisen vi- 



