47 



sar sig således här likasom öfverallt annorstädes i södra Fin- 

 land, der lagringsförhållandena af det laurentiska (gneis-) 

 systemet kan utredas, utgöra den yngre, glimmergneisen den 

 äldre afdelningen. Att glimmérgneis-formationen här är eqvi- 

 valent med den i öfriga delar af det Finska primitivgebitet 

 uppträdande ådagalägges isynnerhet af den i den mellersta, 

 mest karakteristiska etagen, den flasriga gneisen, förekom- 

 mande fibroliten, som nära nog här kan sägas spela samma 

 rol som ett karakteristiskt ledfossil i en sedimentär fossilfö- 

 rande formation. Utom denna beståndsdel innehåller den 

 flasriga gneisen ställvis äfven granat i stundom ganska stora 

 mestadels väl utbildade ikositetraédrar med skarpa, icke af- 

 rundade kristallkanter, således den i graniten vanliga formen, 

 ett förhållande, som häntyder på att denna gneis står när- 

 mare till graniten än till den kristalliniska metamorfiska ler- 

 skiffern, hvari granaten som bekant enligt regeln uppträder 

 i dodekaederform. 



Samtliga skiffriga äfvensom en del af de massformiga 

 bergarterna i de båda gneisformationerna anträffas såsom 

 brottstycken inbäddade i den eruptiva gneisgraniten, hvarvid 

 dock kan märkas, att de gneisartade öfverväga de skifferar- 

 tade och massformiga, samt att af de förstnämnda de af 

 glimmergneis bestående äro allmännare än de af hornblen- 

 degneis. 



Dessa brottstycken äro af mycket varierande storlek, 

 från ett par centimeter till ett par tiotal meter i längd samt 

 variera likaledes betydligt i afseende på formen. Mestadels 

 visa de sig såsom fragmenter af mer eller mindre mägtiga 

 lager, i ändarna antingen skarpt afskurna eller ock afsmal- 

 nandc eller upplösta i enskilda långsträckta smala lameller 

 eller flasor. Vanligen äro de stälda på kant eller närmare 

 till vertikalplanet, och stryka företrädesvis i ONO-lig rikt- 



