59 



andra blandade individer, livilka visa sig skarpt begränsade 

 och ljusare färgade, då slipningsytan afskär basiska planets 

 riktning, utan skarpa gränser åter då den går parallelt der- 

 med. Beträffande hornblendet visar sig en bestämd åtskil- 

 nad mellan det ursprungliga svarta, i tunnslipning mörkgröna 

 hornblendet och det sekundära, tillsammans med biotiteii 

 förekommande hornblendet, som är ljusgrönt, i tunnslipning 

 nästan färglöst. Att detta sednare mineral verkligen är am- 

 fibol och icke pyroxen, hvarmed man på grund af den ringa 

 dichroismen kunde förvexla det, utvisas af den jemförelsevis 

 ringa utsläckningsvinkeln (omkr. 20°) samt af spjelkningsvin- 

 keln i tvärgenomskärning. Den ljusare färgen äfvensom den 

 något större utsläckningsvinkeln än den hos det mörkare 

 hornblendet (omkr. 16°) utvisar en jernfattigare men en ler- 

 jordsrikare således pargasitartad amfibol. En skiljaktighet 

 visar sig äfven deri mellan de tvenne hornblendearterna, att 

 den mörkare uppträder i form af större individer med van- 

 ligen något kantiga konturer, den ljusare i smärre, mera af- 

 rundade. De förra förete stundom en lamellär tvillingsstreck- 

 ning ung. normalt mot den minsta elasticitetsriktningen. så- 

 ledes parallelt med äc-pl. (+ P öö). De öfriga beståndsde- 

 larna, qvarz, fiiltspat (grumlig orthoklas och klar plagioklas) 

 visa icke någon märkbar skiljaktighet i de båda ändarna af 

 preparatet, Deremot visa sig de små magnetitkornen mindre 

 ymnigt i den glimmerrika än den glimmerfattigare delen. 



I ett annat tunnare slipadt preparat af samma brott- 

 stycke visar sig i den mindre metamorfoserade delen på en 

 större mörk hornblendeindivid afskuren ung. parallelt med 

 a-pl. (cePco) en början till biotit-metamorfosen i form af 

 tvenne hvarandra ung. rätvinkligt korsande biotit-individer 

 omkring ett litet magnetitkorn. 



I ett större preparat från det ofvannämnda brottstycket 



