63 



i Lojo funnen = 11» från c-axeln (de större mikroliterna) 

 samt 7° från a-axeln (de mindre). (F. Wiik. Mineral medd. 

 VII.26. Finska \ r et Soc. Förli. B.XXIV). 



Vid randen af nämnda chlorithaltiga gneisbrottstycke 

 kan man redan makroskopiskt finna att hornblendet och 

 chloriten nästan fullständigt äro ersatta af biotit, I mikro- 

 skopiskt preparat från denna gränszon visade sig icke mer 

 något hornblende och blott obetydligt chlorit inom de större 

 biotitlamellerna utan bestämd gräns öfvergående den. Fält- 

 spatsindividerna äro mycket grumliga och sålunda lätt skilj- 

 bara från de klara (ivarindividerna. Denna oklarhet måste 

 hufvudsakligen tillskrifvas inpregnationen i orthoklasen af 

 små muscovit-lameller, som således här jemte biotiten måste 

 anses såsom en produkt af metamorfosen. En vidare åt- 

 skilnad mellan denna gränzon och den inre delen är frånva- 

 ron i den förra af magnetit, som dermot temligen ymnigt 

 förekommer i den sednare, men biotiten är i stället ymnigt 

 försedd med mörka fläckar och nålformiga mikroliter, stjern- 

 formigt grupperade, hvilka ställvis förekomma äfven i chloriten. 

 Då af detta preparat tydligen framgår, att chloriten i 

 vissa fall kan uppkomma genom en metamorfos af hornblende, 

 bildande sålunda en öfvergång mellan detta sednare och bio- 

 tit, så kan man på grund deraf sluta, att äfven de i det fö- 

 regående anförda af chloritskiffer eller gneis bestående brott- 

 styckena i gneisgraniten norr om Brandö äfvenledes äro me- 

 tamorfoser af hornblendegneis. Ett mikroskopiskt preparat 

 häraf visade utom blågröna chloritindivider långsträckta af- 

 rundade individer af gulgrön epidot, hvars längdriktning (or- 

 thodiagonalen) mestadels går parallelt med den förras basiska 

 spjelkningsriktning, hvaraf den tydliga skiffriga strukturn be- 

 tingas. Enstaka lösryckta chloritindivider anträffas i gneis- 

 graniten invid gränsen. I samband härmed kan anföras, att 



