65 



cordierit uppkomma. I det ofvannämnda hornblende-biotit- 

 gneisbrottstycket från Botby finnas tcmligcn stora violetta 

 granatindivider i allmänhet skarpt begränsade men afrundade 

 och utan tydliga kristallkonturer, ymnigt genomträngda af 

 qvarz, magnetitkorn samt biotitfjäll. 



I ett annat granat-biotitgneisfragment från Botby visar 

 sig mikroskopiskt äfvenledes något hornblende (pargasit), 

 hvaraf synes framgå, att det äfvenledes ursprungligen varit 

 ett hornblendegneisbrottstycke. Då i den egentliga i sam- 

 manhängande lägersystem uppträdande hornblendegneisen lika 

 som i den inre, icke metamorfoserade delen af de större horn- 

 blendegneisbrottstyckcna något granat icke förekommer, så 

 framgår äfven deraf, att granat här är en metamorfosprodukt 

 närmast af biotiten, af hvilken den vanligen är omgifven, och 

 i hvilken den äfven ställvis synes utan skarp begränsning 

 öfvergå. Granatindividerna äro här mindre och temligen rena. 

 Blott i midten synes något främmande inpregnationer i form 

 af små korn, hvilka dock vid starkare förstoring visa sig till 

 större delen vara blotta hålrum, med dels afrundade dels kan- 

 tiga konturer af rhombdodekaedrisk form. Granaten är me- 

 stadels fullkomligt apolar; blott vid gränserna visar den stun- 

 dom en svag inverkan på polariseradt ljus. 



Uti ett i en pegmatitgång förekommande granatgneis- 

 brottstycke visa sig makroskopiskt de små granatkornen om- 

 gifna på något afstånd af en krans af biotit samt afskilda 

 derifrån genom mellanliggande qvarz. Denna sekundära gra- 

 nat visar sig dock i mikroskopiskt preparat icke tydligt in- 

 dividualiserad, utan utgöres af en hopgyttrad grynig massa 

 utan bestämda konturer, hvilket väl kan betecknas såsom en 

 börjande granatbildning. Här finner man äfven en och annan 

 större fibrolitkristall. I större mängd synas fibrolitkristaller 

 i de ofvanför anförda små gneisfragmenterna i pegmatit i horn- 



