76 



resultaten skall åskådliggöras i en skematisk profil som i 

 från vest till ost sträcker sig öfver hela området. 



För att visa i hvilken mån den indelning och gruppe- 

 ring af de glaciala och postglaciala hildningarne, jag här 

 följt, är berättigad och hvilar på naturliga grunder skola 

 resultaten af ett antal kemiska analyser, som jag i sådant 

 afseende företagit å olika jordarter, slutligen framläggas. 

 Derförinnan är det emellertid nödvändigt att lcmna några 

 korta antydningar om den yttre fysiska beskaffenheten hos 

 de jordarter, som här komma att beröras. 



Den första omedelbart på krossgruset hvilande jordar- 

 ten är Glacialsand. Till sin beskaffenhet, och isynnerhet 

 till sin färg vexlar den något efter arten af de bergarter, 

 som ymnigast äro företrädda i de trakter, der glacialsanden 

 uppträder. I ostligaste delen af området, der de starkt jern- 

 haltiga diabaserna spela en förherrskade rol, är glacialsan- 

 den alltid rostbrun eller rödfärgad. I mellersta delen af 

 området har glacialsanden deremot alltid, såsom sammansatt 

 af detritus från företrädesvis granitisk och gneisiga bergar- 

 ter, en grå färg. I det förra fallet utgöres glacialsanden 

 hufvudsakligen af små augit, fältspats och magnetitkorn samt 

 af enskilda glimmerfjäll; i det senare fallet består hufvud- 

 materialet af små qvarts- och orthoklaskorn. Glacialsanden 

 besitter till åtskilnad från senare postglaciala sandbildningar 

 en synnerlig finkornighet. Dess korns genomsnittsstorlek 

 öfverskrider sällan 0,3 mm. 



På lägre nivåer innehar glacialsanden städse en obe- 

 tydlig mäktighet, men utsväller på högre nivåer ställvis till 

 en ganska betydande aflagring. Det förra är fallet emot 

 kusten, det senare i områdets ostligaste delar. Huruvida 

 glacialsanden företer någon skiktning, har då densamma ej i 

 några skärningar varit tillgänglig, ej kunnas utrönas. 



