99 



att ytvattnet der innehöll endast 0,524 % *) salter, således 

 mindre än vid finska kusten något söder om (norra) Qvarken. 



Detta saltlialtens aftagande från öster mot vester sy- 

 nes vara märkbart redan på ganska korta sträckor. Så- 

 lunda var ytvattnets salthalt vid Högklubb den 17 juli på 

 eftermiddagen 0,590 %, följande förmiddag var den 9 mi- 

 nuter W om samma ställe 0,563 % och ytterligare 14 mi- 

 nuter åt W från sistnämnda punkt endast 0,550 %. På en 

 större sträcka framträder detta förhållande vid en jemförelse 

 af observationerna vid Örö, Utö, Kökar och Gislan, hvilket 

 den grafiska tab. 2 (Tafl. I) åskådliggör. Oaktadt Gislan är 

 belägen något nordligare än de öfriga observationspunkterna, 

 torde detta dock icke i nämnvärd mån inverka på kur- 

 vans form. 



Vid granskningen af bottenvattenprofven framgick, att 

 det saltrikaste vattnet (0,878 %) erhölls vid Kökar från 146 

 meters djup. Detta är äfven naturligt, emedan på detta 

 ställe en djup undervattensfjord skjuter in norrut från det 

 stora mellersta Östersjöbäckenet. Längs denna undervat- 

 tensfjord har det tunga vattnet kunnat tränga norrut till 

 det ställe, der jag tog det. 



Inom Skärgårdshafvet är bottenvattnets salthalt myc- 

 ket varierande och beror såväl af ortens läge som af dju- 

 pet. Den högsta salthalten inom detta område (0,721 %) 

 observerade jag hos bottenvattnet vid Utö fyr (djup 104 

 met.), hvilket kunde förutses såväl af ortens sydliga läge i 



') Denna sistnämnda iakttagelse öfverensstämmer dock icke med 

 det tal, 0,592 •/„, som Ekman (I. c. p. 30) efter Forchhammer uppgifver 

 såsom ytvattnets saltprocent i Ålands haf vid Svartklubben. Emedan 

 årstiden då denna observation blifvit gjord icke är angifven, kan den 

 icke direkt jemföras med öfriga här anförda observationer, ty som be- 

 kant varierar ytvattnets salthalt betydligt under olika årstider. 



