105 



Att kallare vattenlager hvila på varmare är ett isyn- 

 nerhet om höstarne i våra haf vanligt fenomen. Bland M. 

 Brauns *■) observationer från vestra delen af Finska viken 

 finnas några exempel härpå från september ocb oktober må- 

 nader. Sjelf har jag i min uppsats ..Om insjöarnes tempe- 

 ratur" 2 ) anfört en serie observationer från Kronbergs fjärd 

 utanför Helsingfors anstälda den 10 oktober 1886, som ut- 

 visa ett småningom skeende tilltagande af vattnets tempe- 

 ratur från ytan mot bottnen. Att de kallare öfre vatten- 

 lagren icke sammanblandas med de varmare underliggande 

 lagren torde i de flesta fall kunna förklaras genom en med 

 temperaturens tilltagande parallelt gående tillökning i vatt- 

 nets salthalt. 



Troligen bör äfven den omständigheten, att de kallaste 

 vattenlagren i Ålands haf och i Östersjöns större fördjup- 

 ningar icke sammanblandades med de underliggande var- 

 mare lagren, förklaras på detta sätt. Att vattenlagret när- 

 mast bottnen hade en högre temperatur än det ofvanom det- 

 samma liggande, beror enligt min förmodan derpå, att den 

 föregående sommarens värme från ytan trängt ända ned till 

 bottnen, men att afkylningen från derpå följande vinter i 

 juli, då jag gjorde mina mätningar, ännu icke spridt sig så 

 djupt. 3 ) 



Vattnets salthalt är i denna uppsats beräknad ur spec. 

 vigten, som jag bestämdt med en af C. G. Bundqvist (Åder- 

 mans efterträdare) i Stockholm gjord areometer. Vatten- 



») Physikalische und biologische Untersuchungen im westlichen 

 Theile des finnischen Meerlmsens. Dorpat 1884. SS 62 och 04. 



2 ) Öfversigt af Finska Vetensk.-Soo. Förhandl. B. XXIX. 



3 ) Jmfr H. Mokns anf. arl). sid. 435. 



