159 



Afven för de största freqvenserna förekomma slående 

 analogier. Följande län i Sverige hade 1871—1875 ovanligt 

 stor åskfreqvens: Elfsborgs län l3,e», Skaraborgs 11,12, Ble- 

 kinge och Skåne tillsammans 11,53, Bolms och Hallands län 

 tillsammans 11, 63 . Om det sistnämnda området på grund af sin 

 långsträckta form frånräknas, hafva de tre öfriga områdena 

 ungefär ett likartadt läge mellan vidsträckta vatten som den 

 förut omnämnda åskvädershärden i Viborgs län (mellan Fin- 

 ska viken, Ladoga och Saima vattnen). Äfven en stor del 

 af stationerna i Kuopio län äro belägna på landsträckor med 

 vatten på ömse sidor. Huruvida nu dessa förhållanden en- 

 samma inverka på åskvädersfreqvensen eller om äfven ter- 

 rainförhållandeua i öfrigt (t. ex. bergåsarue) hafva infly- 

 tande är ännu icke möjligt att afgöra. Vi påpeka här blott 

 det märkliga faktum, att åskvädren från Åbo skärgård van- 

 ligen sträcka sig blott till området vester om Loj o åsen, 

 medan öster om åsen ända till Borgå åska varit jemförelse- 

 vis sällsynt. *) 



Det kan vara af intresse att jemföra våra resultat äf- 

 ven med åskvädersförhållandena i Ryssland, hvilka för året 

 1884 redan äro publicerade. Bildas såsom ofvan för hvarje 

 zon summan af freqvenserna för samtliga månader med ta- 

 len i tab. I, sid. 19 af SchocnrocFs afhandling härom 2 ), så 

 finner man för den norra zonen (guvernementen Archangelsk 

 Olonetsk, Novgorod, Yologda och Vjätka) freqvensen 10,2, för 

 den baltiska zonen (Östersjöprovinserna samt guvernementen 



*) Beklagligtvis har station i det inre af området mellan Hangö 

 —Hyvinge— Helsingfors jernväg saknats, hvilket till någon del kan för- 

 klara det ringa antalet åskutbrott öster om Lojo åsen. 



2 ) Die (Jewitter Russlands im Jahre 1884, Repertorium fiir 

 Meteorologie Bd. X, N:o 6. 



