VII 
E. coli, der findes hos et stort Procenttal af Menneskene. Her 
fra Landet findes dog ingen Oplysninger om dens Fore- 
komst. 
n kendes let fra de følgende ved 1) i Hvile ikke at have 
en Differentiering i Ecto- og Entoplasma, 2) aldrig at indeholde 
røde Blodlegemer, 3) bredlappede Pseudopodier og 4) Forekom- 
sten af ottekærnede Cyster. 
Heller ikke om E. tetragena findes der nogen Oplysning her 
fra Landet, før der nylig hos en Patient paa Rigshospitalet blev 
konstateret Amøbedysenteri erhvervet under et Ophold i Øst- 
asien. I Tarmvæggen saavel som i Fæces fra Patienten, der 
tetragena's typiske Udseende,  E. tetragena, Dysenteriamøben, 
har sin Udbredelse væsentligt i tropiske og subtropiske Egne; 
Afrika, Østasien og Sydamerika er Tropedysenteriens Hjem, 
men mere isolerede Tilfælde kendes fra Tyrkiet, Grækenland, 
Rumænien, Italien og Frankrig, og kun rent sporadisk fore- 
kommer den i Tyskland, Bøhmen og det europæiske Rusland. 
I England er der i 1912 konstateret et eneste Tilfælde, og i 
Skandinavien er den hidtil ukendt. 
E. tetragena blev opstillet som Art af Viereck i 1907 og 
omtrent samtidig nøjagtig beskrevet af Hartmann, der i 1911 
og 1912 paaviste, at Schaudinn tidligere havde undersøgt denne 
Form, men fejlagtigt antaget den for E. histolytica. E. tetragena 
er let kendelig, hvad ogsaa det danske Fund bekræfter, ved 
1) ogsaa i Hvile at have saavel Ecto- som Entoplasma vel ad- 
skilt, 2) at indeholde talrige røde Blodlegemer optaget som Næring, 
3) broksækformede Pseudopodier og endelig 4) sine firkærnede 
mann: Morphologie und Systematik der Amåben. Handbuch 
der pathogenen Mikroorganismen, Bd. 7 (1913). 
E. histolytica repræsenterer rimeligvis degenererede Former 
af E. tetragena, et Forhold, der imidlertid endnu ikke er fuldt 
ud klarlagt. Som bemærket fremkalder E. tetragena hos sin 
Vært Trope- eller Amøbedysenteri (ikke at forveksle med Bak- 
teriedysenteri), en ofte dødelig Sygdom, der foraarsages af Amø- 
bernes Beskadigelser af Tarmvæggen. 
Dysenteriamøberne forekommer navnlig i Tyktarmen, men 
desuden sekundært i Abscesser fra Lever, Lunge og Hjerne. De 
med Føden indførte Cyster opløses i Tarmen, og de frigjorte 
Amøber trænger under livlig Deling ind i Tarmvæggen. Ved 
Indboringen benytter de sig saa vidt vides kun af deres Pseudo- 
podier; at kemiske Paavirkninger af Tarmvæggen er medvirkende, 
er dog ikke usandsynligt. Efterhaanden som Amøberne trænger 
ind i Submucosa, bevirker deres stadige Forøgelse i Antal, at 
der fra Indvandringstedet udgaar en karakteristisk Undergrav- 
ning af Mucosa«. 
