Længden af Ormen er meget forskellig for de to Køns Ved- 
kommende; medens Hunnen naar en Længde af 6—8 cm, undertiden 
mere, bliver Hannen sjældent over 1!/2—2 cm lang. Tykkelsen er 
overalt omtrent den samme. For Hannens Vedkommende er maalt 
Tykkelser, beliggende mellem 110 og 130 up. Unge Hunner, der 
er i Begyndelsen af deres Ægproduktion, har en Tykkelse af 
170—200 u. En Hun, hvis Længde var 6 cm., havde en Tykkelse 
af 3264. Formen passer saaledes godt til Betegnelsen traaddannet. 
Henimod Forenden, omtrent ud- 
for Ekskretionsporen, begynder Dyret 
at tage jævnt og ret hurtigt af i 
Tykkelse, indtil det fortil ender i en 
stumpt afskaaret Kegle. Den bageste 
Del af Kroppen beholder sin Tyk- 
kelse indtil Tarmaabningen, Halen 
danner en kort Kegle. Dette sidste 
Forhold gælder dog kun for Hunnen, 
idet Bagkroppen og Halen hos Hannen 
har udviklet en stor Bursa, hvis sli khinden sf ch BAAES fUSÅ Pårn- 
Bygning jeg senere skal komme til-  siten. Man ser de bugtede e Gange, 
bage til vori Ormen opholder sig. 
Cuticulaen viser en meget tydelig og elegant Tværstribning, 
der er saa fremtrædende, at Dyret, naar det bevæger sig og bøjer 
Kroppen, paa de konkave Sider af de Bugtninger, Legemet i saa 
Tilfælde danner, næsten kan synes ringdelt. Cuticulaens Tykkelse, 
maalt i Omegnen af Dyrets Midte, er for en middelstor "Huns 
Vedkommende (ec. 6 cm) 12,6 «, hos en Hun paa omtrent 3 cm's 
Længde er den 9,4 u, hos en Han 6,3 4. I den forreste Del af 
Dyret viser Cuticulaen et ret ejendommeligt Forhold: Ringdelingen 
bliver i Omegnen af Spiserørets proksimale Del uregelmæssig, ud- 
viskes efterhaanden mere og mere og erstattes af store, blæreagtige 
Fremspring, mere eller mindre halvkugleformige indtil langstrakt 
ægformige eller pølseformige; de er af ret forskellig Størrelse, 
