223 
ramte Døden saaledes kun de ældre Aargange, medens yngste Aar- 
gang gik fri. 
Af Gedder fandtes som nævnt 5—6 Stykker døde, hvilket 
kunde give en Formodning om, at Sygdommen ogsaa var begyndt 
at angribe denne Art. Imidlertid undersøgtes 3 af Gedderne, uden 
at det lykkedes at finde nogen Iktecyste i dem. 
De enkelte fundne Fisk af andre Arter var til Dels stærkt 
opløste. Antallet af dem oversteg ikke, hvad man normalt kunde 
vente at finde ved Søen. 
Efter alt at dømme drejede det sig altsaa om en ren og skær 
Horkesygdom. Særlig forbavsende syntes det, at end ikke Aborren, 
Horkens nære Slægtning, blev angrebet. 
D. 30. August tog jeg atter til Esrom Sø, denne Gang sammen 
med Hr. mag. scient. Hj. Ditlevsen. Af særlig Interesse var det at 
se, om Sygdommen nu ikke havde bredt sig til andre Fiskearter. 
Talrige døde Horker fandtes, men slet ingen andre Fisk. Langs 
Bredderne laa der færre Fisk end forrige Gang; rimeligvis er en 
Del af de døde Horker blevet ædt af Krager og Rotter eller blevet 
opsamlet for den generende Stanks Skyld; men der kom endnu 
stadig nye til, og ude paa Søen lykkedes det at faa flere, endnu 
ikke døde Horker, som drev i Overfladen. Ogsaa denne Gang var 
alle de aabnede Horker befængt med Ikter. 
Det omstaaende Billede er en Gengivelse af et Fotografi, som 
jeg tog d. 12. August oppe fra et Elletræ paa Skrænten ned mod 
Esrom Sø lige sønden for Kongebroen. Vejret var ikke heldigt, og 
Bølgegang vanskeliggjorde Fotograferingen med det primitive Appa- 
rat, der stod til min Raadighed. Billedet er derfor temmelig svagt, 
men de lyse Fisk ses heldigvis tydeligt mod den mørke Bund. 
Gennem Ellegrenene, hvoraf een dækker Billedet foroven tilvenstre 
og een dets højre Side, ser man skraat ned mod de drivende Hor- 
ker. Et Par større, hvide Pletter lidt over Midten til venstre er 
Skumklatter. Horkerne er, som det ses paa Billedet, drevet sammen 
af Vinden ind mod Bredden; men der var ikke stort flere paa 
dette Sted end ellers ned langs den undersøgte Del af Søens øst- 
