XV 
SNE som man vidste kunde være Værter for Ikten — men 
my gav sig da til at lede efter Udviklingstrin i forskellige 
Snegle fra de hjemsøgte Egne, men fandt 17 forskellige Former af 
Cercarier, blandt hvilke han dengang ikke kunde identificere nogen 
med den søgte Form. 
Ved Forsøg paa at anbringe forskellige Snegle SA kvarer og her 
udklække Æggene, kunde iagttages, at Miracidierne med Forkærlig- 
hed søgte ind i to Sneglearter, Melania libertina og obliquegra- 
nulosa, af hvilke den første vrimler i de Aaer og Bække, i hvis 
Omegn Sygdommen særlig holder til. 
Udviklingen i Ægget, til Miracidier er fuldfærdige, tager om Som- 
meren 14—15 Dage; de begynder at bevæge sig 19—22 Dage og 
forlader Ægskallen 23—28 Dage efter Udtømmelsen. 
Miracidierne er da 80—100 4 store, kan kun holde sig i Live 
fritsvømmende i nogle Timer. Hvis de ikke forinden slipper ind i 
en passende Snegl, gaar de til Grunde. 
I vedkommende Snegls Lever udvikler de sig til Sporocyster, 
hvori udvikles Cercarier. Disse fandtes i alle de undersøgte Snegle 
af de nævnte Arter i de mest hjemsøgte Egne. Nogle Steder fand- 
tes kun disse og kunde kendes fra de andre, tidligere nævnte, 16 
Arter ved særegne Forhold ved Sugeskaal og Spids. 
an tæ 
denne Bang når nogen Søgen i forskellige Krabbearter. Den 
vigtigste af disse er Potamon obtusipes. Antallet af de, sandsynlig- 
vis ved Fodringen, inficerede Krabber svarede til Udbredelsen af 
Iktesygdommen hos Beboerne ved de paagældende Vande. I de 
Egne, hvor 5—50%/0 af Befolkningen var angrebne, fandtes 80—100 
%o af Krabberne inficerede, og i Kalapai, hvor 55/0 var angrebne, 
fandtes Cercarierne hos alle de undersøgte Krabber af den nævnte Art. 
Fordringsforsøg var derfor af den Grund vanskelige, at det var 
svært at finde ikke-inficerede Krabber. Det lykkedes dog ved at 
fange dem i Egne af Formosa, hvor Lungeikten ikke forekommer. 
r 
hurtig efter deres Indtrængen og vokser hurtig til omtrent 10-dob- 
belt Størrelse. De fleste findes i Gællerne, forholdsvis faa ogsaa i 
Leveren. 
lktens videre Veje er studerede ved Fodringsforsøg paa Katte 
og Hunde. Her kunde Nakagawa vise, at der i Tarmen slipper 
en lille Ikte ud af Kapslen, den vandrer gennem Tarmvæggen ud 
i Bughulen, efterladende en lille Blodplet paa Gennemvandrings- 
stedet, Vejen gaar videre ind i Leveren, rundt i denne og herfra 
gennem Diafragma op i Pleurahulen til Lungen, hvor den sætter 
