159 
ninger af Kimplasmaet fra Somaets Side, og Kimplasmakonstitu- 
tionens Uafhængighed af Ændringer i Somaets Beskaffenhed lader 
sig herefter ikke skarpt fastholde — dette Princip brydes saaledes 
her af Weismann selv! 
Den hele Spekulations-Række gaar ud fra den Forestilling, at 
Anlæggene skal være ,levende Væsener", hvad Gaupp da ogsaa 
meget stærkt pointerer; men denne Forestilling er ganske urimelig 
— den faldt allerede Aristoteles stærkt for Brystet. Weismann 
har her paa en Maade stor Fortjeneste just ved at have prøvet at 
føre sine Tanker ud i deres yderste Konsekvenser — og disse Kon- 
sekvenser- skræmmer virkeligt: det befrugtede Æg skulde jo inde- 
holde et uendeligt Mylr af ,levende smaa Anlæg"; alle Mulig- 
heder hos den voksne Organisme skulde være tilstede som særskilt 
levende Virkeligheder i Ægget! Dette er ganske uantageligt 
for en Nutidsforsker med Sans for Verifikation, og ikke mindre 
urimeligt end tidligere Tiders Naturfilosofers Ide om alle en Ned- 
Stamningsrækkes Slægtsleds Indkapsling i hverandre fra Skabnin- 
gens Morgenrøde af! 
I Gaupp's Værk gøres der med pietetsfuld Sympati Rede og- 
Saa for talrige af Weismann's specielle Ideer, og de er tanke- 
vækkende nok; det er kuriøs og paa sin Vis berigende og æggende 
Lekture. Den aabner Indblik i en højt begavet, logisk skarp Aands 
Virksomhed, som den formede sig, idet Verifikationsevnen hindredes 
I at komme til sin Ret; Synssvækkelsen har ladet Sansningen saa 
at sige ,slaa ind", Forskerens Syn er bleven erstattet med spe- 
kulative Syner. 
De Nutidsopfattelser, som er udviklede paa Basis af Mendelis- 
men og de rene Liniers Princip, samt til en vis Grad under Paa- 
virkning af Weismann's Kimplasmalære og af den netop ogsaa 
af Weismann først ret begyndte Kritik af Lamarckismens Fejlsyn, 
afviger i Virkeligheden stærkt fra Weismann's egne her omtalte 
tcoretiske Opfattelser; men de frembyder dog paa nogle Punkter 
"aa store formelle Ligheder dermed, at det maaske er rigtigt her 
åt karakterisere Forholdet. Det er atter og atter blevet misforstaaet. 
l. For Weismann skulde det væsentlige i , Kimplasmaet" 
være en meget stor Række adskilte Anlægsenheder (De- 
termiaanter, Biophorer resp. andre Navne er bleven benyttet), der 
Opfattes som en Sum af selvstændig levende smaa Væsener. 
