160 
For vor Opfattelse er ,Anlægspræget" (Genotypen), d. v. s. det i 
Kønscellerne, resp. det befrugtede Æg, som bestemmer Udviklings- 
mulighederne for det deraf fremgaaende Individ, snarest en H el- 
hed, nemlig en Konstitution, som i Analogi med en kemisk- 
fysisk Konstitution hos et højt sammensat Stof betinger Reaktions- 
normen for det ved Befrugtningen grundlagte Individ. Dog er 
Analogien med et eneste Stof ikke tilfredsstillende, snarere maa 
man tænke paa et flerfaset Stofsystem som Analogon til Anlægs- 
præget. (Men hos Weismann maa jo hver enkelt Anlægsenhed 
være snart sagt lige saa sammensat: det samlede , Kimplasmas" 
Komplikation er i alt Fald af langt højere Orden end vort ,Ån- 
lægsprægs"). 
2. Weismann's Forestilling om stadig selvstændige og 
indbyrdes konkurrerende Anlægsenheder volder — hvad Gaupp 
da ogsaa udtrykkelig betoner — meget store, ja vel uovervindelige 
Vanskeligheder med Hensyn til at forstaa de smukke Tal-Lovmæs- 
sigheder ved Bastardspaltningen, medens disse ingen Vanskelighed 
frembyder for vor Opfattelse, at Anlægsprægets Elementer kun 
under Kønscelledannelsen (resp. Reduktionsdelingen) sondres 
og nykombineres. Om dette maaske kunde lignes ved kemiske 
Sidekæders Ombytning, er vel meget tvivlsomt; men selv med den 
udbredte Anskuelse (der paa visse Punkter nærmer sig til Weis- 
mann's), at Kromosomerne uafbrudt eller periodisk er Bærere af 
særlige Elementer af Anlægspræget, er disse Elementers stadige 
Selvstændighed og uafhængige Liv ingenlunde forudsat. 
3. Weismann's formodede selvstændig levende Anlægsenheder 
skulde hver især svare til, d. v. s. ,bestemme" sin særlige Legems” 
dels (Vævsgruppes) Udviklingsmuligheder. Vel opretholdt Weis- 
mann ikke denne sin oprindelige Mosaik-Opfattelse i saa skarp 
Form, men en saadan tænkt ,Organ- Repræsentation" i Kimplas- 
maet (i Modsætning til den i Mendelismens Gennembrudstid gængsé 
Forestilling om ,Egenskabs- Repræsentation") gennemsyrer i sin 
udpræget morfologiske Natur Weismann's Syn paa Arveligheds- 
problemerne. Imidlertid er nu ogsaa ,Egenskabs"- Repræsentationerne 
ganske opgivet, efter at det har vist sig, at et eneste Anlægsprægs" 
Element kan paavirke talrige Egenskaber, eller rettere. den hele 
Organismes Reaktionsnorm ; og omvendt, at en eneste Egenskabs 
Fremtræden kan kræve talrige forskellige Anlægs-Elementers Med- 
