Tåchin-Stødier: 
Af 
J. €. Nielsen. 
Studiet af Snyltefluernes Biologi har væsentligt bevæget sig 
i to Retninger. Dels er der anstillet Undersøgelser over Arternes 
Forplantning og Infektion af Værterne, dels foreligger der Arbejder 
over Metamorphosen og Larvernes Forhold til Værterne under Ud- 
viklingen, 
Opmærksomheden har derimod i mindre Grad været henvendt 
Paa Arternes almindelige biologiske Forhold, deres aarlige Cyclus.…. 
Overvintringsforhold og lign. Der findes spredt i Literaturen nogle 
herhenhørende Meddelelser, men en sammenlignende Undersøgelse 
er hidtil ikke blevet anstillet. Denne Afhandling er et Forsøg paa 
en orienterende Oversigt over disse Emner. 
I. Om Værterne. 
For enhver Snylteflue maa det, ligesom for andre Snyltere, 
antages at gælde, at det kun er visse, flere eller færre, Arter, der 
egner sig til Værter for den; men kun for ganske enkelte Arters 
Vedkommende ved man med nogenlunde Sikkerhed, hvor Grænsen 
for de Dyr, der er tjenelige for dem som Værter, ligger, og endnu 
mindre er det paavist, hvilke Forhold der i denne Henseende er 
afgørende, bortset fra saadanne mere grove Forhold som, at Snyl- 
terens og Værtens Udviklingstider og Forekomststeder maa passe 
Sammen, at visse Værter efter deres Opholdssteders Beskaffenhed 
kun er tilgængelige for særligt udrustede Snyltere osv. 
En Snylteflues og dens Værts Udbredelsesomraade behøver ikke 
at falde sammen. Udbredelsesomraadet for Carcelia gnava Meig., 
den i Danmark mest betydningsfulde Snylter hos Larverne til 
Spinderen Stilpnotia salicis L., gaar fra de sydlige Dele af Nord- 
europa til Sydeuropa, medens Spinderen ogsaa er udbredt i store 
Dele af Asien. Ørentvistesnylteren Rhacodineura antiqua Meig. ud- 
