VII 
og Rigsdag i sin Tid nedsatte ,Sparekommission" reducerede nem- 
lig den af Foreningen oppebaarne Statsunderstøttelse til et Mini- 
mum. Tvungen af den indtraadte Nødstilstand maatte Foreningen 
stryge de populære Forelæsninger, hvor nødig man end vilde, da 
de var meget skattede og stærkt besøgte af Publikum; deres Af- 
holdelse var imidlertid forbunden med betydelige Omkostninger, og 
Foreningens smaa Midler maatte nu først og fremmest anvendes 
til at holde Publikationen af de Videnskabelige Meddelelser gaa- 
ende. Ved atter og atter at henvende sig skriftligt og mundtligt 
til de bevilgende Myndigheder lykkedes det Jungersen at faa Til- 
skudet forhøjet lidt efter lidt, og paa indeværende Aars Finanslovs- 
forslag har det endelig naaet sin oprindelige Størrelse, og For- 
eningen vil derfor se sig istand til i det kommende Forsamlings- 
aar at genoptage de for Almenheden beregnede populære Foredrag. 
Sin Interesse for Foreningen lagde Jungersen ogsaa for Dagen 
derved, at han gerne overlod den at publicere de af hans viden- 
skabelige Afhandlinger, som Foreningen saa sig istand til at bekoste 
udgivet, og der er derved tilført de Videnskabelige Meddelelser 
et meget værdifuldt og alsidigt Stof. Det ligger udenfor vor Op- 
gave iaften, hvor vi vil begrænse os til at mindes Jungersens Virk- 
somhed for , Naturhistorisk Forening", at komme ind paa hans 
Virksomhed som Lærer og Videnskabsmand. Men det er jo .kendt 
nok, at Jungersen i ualmindelig Grad beherskede sin Videnskab, 
og denne hans Alsidighed gjorde ham til den fortrinlige Leder af 
Vore videnskabelige Møder, som han ubestridt var. Naar Fore- 
dragsholderen havde sluttet af og en og anden Tilhører haft Ordet, 
kunde man næsten med Vished vide, at Formanden som sidste 
Mand havde et Ord at sige, og hans Bemærkninger — hvad enten 
de nu var kritiske eller supplerende eller formede som Spørgs- 
maal — vidnede altid om hans omfattende Viden, glimrende Hu- 
kommelse og skarpe Forstand. Og altid optraadte Jungersen hen- 
Synsfuldt, ofte med en ham egen stilfærdig Humor, saa at de smaa 
afsluttende Episoder ikke blev det mindste Udbytte, man tog med 
sig fra Møderne. 
Vor Formands Død er kommen over os som en Katastrofe. 
Endnu den 5. Januar dette Aar præsiderede han ved Mødet, og 
Ingen skulde da ane, at han var syg. Først bagefter har vi faaet 
