105 
voxe ogsaa Kindmuskel og Vingemuskler og fremkalde anselig 
Prc. angularis. Samtidig med, at Kindtænderne voxe i Højde og 
fylde Kjæberne, bringe de øvre Kindtænder. Overkjæben til at 
sænke sin Underrand nedad, dybere ned under det Plan, hvor 
Underkjæbens Ledskaal ligger, Underkjæbens Krop skydes nedad 
og kommer til at ligge lavere i Forhold til Underkjæbens Led- 
knude. — Slægterne kjendes mest efter større eller mindre Dele 
af Hovedskallen; det øvrige Skelet kjendes kun for enkelte Slægters 
Vedkommende og kun meget ufuldstændig. 
Onychodectes, af Gruppen Onychodectini, er den oprindeligste 
af Slægterne. Den kjendes ikke efter stort andet end Dele af 
Hovedskallen; men allerede derefter er dens Stilling ret klar. 
Den afviger saa lidt fra Leptictidider, at man neppe vilde have 
stillet den i en egen Familie, hvis det ikke var, at den havde vist 
sig at danne et af de første Led i en Række mere og mere af- 
vigende Slægter. Dens væsenligste Forskjel fra Leptictidider er, 
at Hjørnetænderne ere blevne lidt mere fremtrædende, skjønt ikke 
Paafaldende, at øvre p4 har mistet Bredformen og faaet Mellem- 
eller Smalform, og at Kindtænderne vise en lille Tilbøjelighed til at 
blive højkronede, hvad der især er iøjnefaldende paa Indersiden af de 
øvre Bagkindtænder. Fortændernes Tal kjendes ikke sikkert; der 
har været mindst 2, snarest 3, paa hver Side i hver Kjæbe, smaa 
og spidse. Tandsættet er ellers veludviklet, ingen af Tænderne 
ere vantrevne. De øvre Bagkindtænder have som hos Leptictidider 
mistet de tre yderste Spidser, have mistet V-Formen og faaet Kegle- 
form paa 4de og 5te Spids og have enkelt Hæl, paa hvis For- og 
Bagrand der findes smaa Mellemspidser. I Underkjæben have 
Bagkindtænderne endnu tydelige Levninger af Iste Spids. Kjæberne 
ere langstrakte og ret lave; Tænderne ere ikke sammentrængte ; 
Underkjæbens Ledknude ligger kun lidt højere end Tændernes 
Række. Tyggemusklernes Virkninger paa Hovedskallen ere ikke 
paafaldende; Forranden af Prc. coronoideus ligger bag bageste 
Kindtand. I Størrelse var Onychodecles voxet til omtrent Ræve- 
Størrelse. 
Hos Conoryctes, af Gruppen Conoryctini, ogsåa nærmest kun 
kjendt efter Dele af Hovedskallen, ere Hjørnetænderne blevne paa- 
faldende svære, især deres Rod er lang og tyk, skydende sig ind 
over eller under de nærmeste Kindtænder; de fleste af Kindtæn- 
