P29 
som Dolk end som Del af en Niptang; Iste og 2den nedre, især 
2den, ere ogsaa forstørrede, men langtfra i samme Grad som Iste 
øvre, og have faaet fremadliggende, nærmest fladtrykt Krone. De 
andre Fortænder, baade øvre og nedre, Hjørnetænderne og alle 
Forkindtænder, undtagen p4, ere blevne ensartede; ret smag, 
nærmest kegleformede Tænder. Paa de øvre bredformede Tænder 
ere Mellemspidserne paa For- og Bagrand af 6te Spids blevne 
forholdsvis stærkt fremtrædende, især den bageste af dem, der er 
bleven saa stor, at den ligner en 7de Spids; og mellemste af de 
tre yderste Spidser har delt sig i to. — Myogale har paa ingen 
Maade opgivet at grave og at færdes i underjordiske Gange; men 
en stor Del af sit Liv tilbringer den dog i Vandet, paa Jagt. Til 
Svømning bruger den baade Hale, Haand og Fod, først og fremmest 
Halen, der er bleven særlig lang og muskelstærk, trind eller sam- 
mentrykt. I Haanden blive Hudfolderne mellem Fingrene pirrede til 
Væxt ved Vandets Modstand, naar Haanden med udspilede Fingre 
føres gjennem det, og de voxe frem til Fingerspidserne; de stive 
Børster langs Haandens Rande faa ny Tilskyndelse til Væxt ved 
Vandets Pirring og voxe ud som Svømmebræmme; ellers ændres 
Haanden neppe; den bruges kun lidt i Sammenligning med Foden. 
Foden er næst Halen det vigtigste Svømme-Redskab; med udspilede 
Tæer føres den gjennem Vandet, sikkert mest med Slag til Siderne; 
den bliver stor, meget større end Haanden, med Svømmehud 
naaende til Taaspidserne; Børsterne langs Fodens Rande blive 
derimod for Størstedelen tilbage i Udvikling, vist fordi Fodens 
Bevægelser ere for voldsomme til at fremme deres Væxt; Fodsaa- 
lens Trædepuder forsvinde; Mellemfodsben og Taaled blive paa- 
faldende Sammentrykte, og Mellemfodens Ledføjning med Fodroden 
bliver ejendommelig vreden, under Arbejdet for at bringe Foden 
i den heldigste Stilling til at sparke ud til Siden med saa bred en 
Flade som muligt vendt mod Vandet. — Mellemkjæbebenet synes 
i ret Paafaldende Grad at være paavirket af Trynens Tjeneste som 
Bitkjern; dets forreste øvre Hjørne bærer en ualmindelig stærkt 
udpræget Trykflade, og hele dets øvre Rand har bredt sig indefter, 
trykkende Næsebenet, der bliver ualmindelig smalt fortil. 
| Slægterne af Afdelingen Urotrichi staa vel højere end Myogalw 
! åt have faaet Sibenet udvidet bagtil, men have ellers, som rene 
Gravere, uden Tillempning til Svømning, et mere oprindeligt Præg. 
Lavest blandt dem staar Condylura i Henseende til Tændernes 
