180 
(Anm. 10) 
Matthew: Afsnittene Periptychidæ og Mioclænidæ i Afhandlingen A Revi- 
sion of the Puerco Fauna; Bull. Amer. Mus. Nat. Hist., vol. IX, 1897, p. 
295—299, med Billeder af Fodrod af Hemithlæus og Tænder af flere 
Arter »Mioclænus«, der dog neppe høre til Slægten. Opstilling af Cona- 
codon for Cope's Haploconus entoconus. 
Osborn: Evolution of the Amblypoda, part I, Taligrada and Pantodonta; 
Bull. Amer. Mus. Nat. Hist., vol. X, 1898, p. 169—218. 
H. Winge: Hovdyr fra Lagoa Santa, 1906, p. 211—212; E Museo Lundii, 
Bd. III, Iste Halvbind. 
De sens: der i nærværende Afhandling las til Maker blev 
ogsaa af e henførte til samme Familie, kun d Undtagelse af Mio- 
clænus; mind stillede han (i 1884) blandt 35 up kk og heri er han 
fulgt af andre, som Zittel (1893), Osborn & Earle (1895) og Matthew 
(1897); senere har Osborn (1898) stillet den til Amblypoda; i alle Tilfælde 
er den altsaa regnet til Hovdyrene. Pavlow (1887) derimod mener, at vel 
Periptychus hører til Condylartihra (1. c. p- 360), men at de andre saakaldte 
r at henføre Periptychus og de nærstaaende Slægter til Insekt- 
æderne. — e de paagjeldende Dyr ere lavtstaaende Placentalia og have 
for saa vidt større eller mindre Ligheder indbyrdes og med typiske Insekt- 
ædere; men Periptychidernes Afvigelser fra typiske Insektædere gaa hverken 
i Retning af Hovdyr eller Rovdyr, men ere noget for sig; de store keglefor- 
mede bageste Forkindtænder og de forholdsvis smaa Bagkindtænder minde 
m yrene med deres brede Kindtænder med stor Tyggeflade og 
heller ikke om Rovdyrene, hvis ældste Former udmærke sig ved de sammen” 
mme paa Ki 
= 
roner. 
Mioclænus henførtes af Cope til hans Gruppe Creodonta. Slægten 
indeholdt en Række Arter, der vare ret forskjellige, og om en af dem, ”. 
turgidus (især Cope, Tert. Vertebr., 1884, p. 325, pl. XXV e og LVII f), Typen 
for Slægten, mente Pavlow (1887, p. 361), at den maatte være en Mellem- 
form mellem Anisonchus, Hemithlæus og Haploconus paa den ene Side og 
Periptychus paa den anden, en Mening der peger hen imod det rette, men 
ikke er vel forenelig med Pavlow”s øvrige Syn paa Tingene, hvorefter Pe- 
riptychus er et Hovdyr, medens de andre ere Stamformer for Rovdyr. Scatt 
(1892) indskrænkede Navnet Mioclænus til kun at gjelde M. turgidus og dens 
nærmeste Slægtninge; de andre af Cope's Arter af Slægten henførte han 
til Clænodon og til andre nye Slægter, som han holdt for Creodonta; men 
hvor den typiske Mioclænus skulde føres hen, lod- han uafgjort, skjønt han 
nævner Ligheden med Periptychider. Osborn & Earle (1895) endelig op” 
rettede Familien Mioclænidæ, for M. turgidus og nærstaaende Arter, som de 
regnede til Condylarthra, og heri ere de, om end med nogen Tvivl, fulgte 
af Matthew (1897) og afSchlosser(Zittel, Grundziige der Palåontologie, 
II, Vertebrata, 2. Aufl., 1911, Mammalia, p. 438). Men lige saa lidt som Pe- 
riptychus og dens nærmeste Slægtninge peger Mioclænus i Hovdyrenes Ret- 
ning; dens bageste øvre Kindtand er endogsaa vantreven. 
