300 
I alle ovenfor skildrede, anatomiske Træk er der intet særlig 
mærkværdigt; det er, som man kan vente sig af et dorsiventralt, 
xeromorft, dikotyledont Blad. Et Par Ejendommeligheder fortjene 
, dog at fremdrages. Hypoderm og forslimede Epidermisvægge, som 
vi ellers ikke saa sjældent kunne træffe hos andre Apocynaceer 
og i det hele taget hos Xerofyter, forekomme ikke her; derimod 
er Kutikulaen paa Midten af hver Epidermiscelle paa Bladoversiden 
papilformet fremspringende (Tab. I, Fig. 2); om den, som Haber- 
landt i andre, lignende Tilfælde vil, skal betragtes som et Lys- 
forstærknings-, et ,Linse"-Apparat, faar staa hen; i vore Væxthuse 
reågere Acocanthera-Bladene ingenlunde tydelig paa Lysretningen. 
I hver enkelt af Undersidens Epidermisceller samt i enkelte, spredte 
af Oversidens, findes en smukt udviklet Enkeltkrystal (Tab. I, Figg. 
2, 6 og 7), et Forhold, som i denne Familie, hvor det efter Hal- 
liers og Garcins Undersøgelser spiller en vis systematisk Rolle, 
fortjener at nævnes; det kan ligeledes anføres, at disse Celler føre 
Klorofyl; fem å otte blege, ofte særlig om Kærnen lejrede Korn 
forekomme i hver. 
Men langt interessantere er Mælkecellernes Forhold, og det 
var det, som overhovedet bragte mig til at studere Acocanthera- 
Bladene nærmere. Medens man tidligere mente, at Mælkecellerne 
væsentlig holdt sig til Karstrængene og kun i ganske faa Tilfælde 
sendte Grene ud i Mesofyllet, hvor de da endte blindt i Celle- 
mellemrummene, er man i den nyere Tid, da Familien i anatomisk 
Henseende er bleven mere detailleret undersøgt saavel af tyske 
som franske Forskere, bleven belært om, at Mælkecellegrene netop, 
hos ikke saa faa Slægter strække sig ud i Bladkødet; den paa- 
gældende Litteratur herom vil man finde i Solereders system- 
atiske Anatomi, og jeg skal ikke opholde mig derved paa dette 
Sted; imidlertid har jeg ikke i disse nyere Undersøgelser fundet 
det Fænomen omtalt, som nu skal skildres. Som det fremgaar af 
Tab. I, Figg. 1, 2 og 3, der fremstille Snit vinkelret paa Bladover- 
sidens Epidermis, forlænge en Gang imellem Grene af Mælke- 
cellerne, der i Mesofyllet have strakt sig fra Karstrængene ud i 
Cellemellemrummene, sig gennem Palissadernes snævre Intercel- 
lulærer lige til Epidermisindersiden, hvor de hyppigst støde til 
denne paa Steder, hvor tre eller fire Overhudscellers Sidevægge 
støde sammen og vise et tykkere, trekantet Hjårne, hvis Cel- 
