301 
lerne (paa et Fladesnit) ses fra Ydersiden (Tab. I, Fig. 12). De 
standse imidlertid ikke her, men bore sig ind i disse Radialvægge 
og naa ofte næsten helt ud til Kutikula, men heller ikke længere; 
Udposninger eller Papiller, der springe frem over Overhudens Ni- 
veau, dannes ikke. Af og til sker det, at Mælkecellernes Grene 
træffe de epidermale Radialvægge paa et Punkt imellem Hjårn- 
erne og bore sig ind her, men dette Tilfælde er sjældnere; be- 
tragtes Overhuden paa Fladesnit, vise Tværsnittene af de i Mem- 
branerne indtrængte Mælkeceller sig som meget smaa, tæt plasma- 
el. saftfyldte Rum i de trekantede Cellehjårner eller som Udvidelser 
af de ellers lige Radialvægge; en yderst sjælden Gang har jeg 
truffet begge Tilfælde ved samme Cellevæg (cfr. Tab. 1, Fig. 12 og 
15). — Ganske lignende Indboringer kunne findes i Cellemem- 
branerne i Bladundersidens Epidermis, men her ere de, efter hvad 
jeg har iagttaget, meget sjældne. 
Dette ejendommelige Forhold, hvis: Betydning ikke er klar, 
findes ikke hyppig i Planteriget, eller er i det mindste hidtil ikke 
angivet fra mange andre Steder; det er sikkerlig sjældent, men jeg 
skal dog minde om, at det findes hos Siphocampylus og, som 
jeg selv har vist, hos en Art af Slægten Campanula"), samt hos 
et Par nedenfor nærmere omtalte Apocynaceer. 
Inden vi forlade Acocanthera, maa en lille Ejendommelighed, 
der aabenbart hænger sammen med Bladets xeromorfe Struktur, 
endnu omtales. Den angaar Spalteaabningerne. Disse ere af en 
noget anden Type end den for Familien sædvanlige og, som det 
fremgaar af Tab. I, Figg. 6 og 7, ere de omgivne af nogle Kredse 
af Biceller i radial Ordning. Deres Lukkeceller have overordent- 
lig tykke Yder- og Indervægge, og Forgaarden, som er stor og dyb, 
danner et lille, vindstille Kammer 'ovenover den egentlige Spalte. 
Paa Tværsnittet viser Eisodialaabningen sig begrænset af en usæd- 
vanlig skarpt afsat Liste (kun et extremt Tilfælde af den her sæd- 
vanlig tilstedeværende, især hos visse Liliiflorer, hos Cypripedilum 
0. m. a. veludviklede, skarpe Kant, som allerede fremhæves hos 
de Bary),”) mellem hvis af Kutikulaen dannede Kanter Forgaards- 
1) Se: V. A. Poulsen: Anatomiske Studier ( Be danske Vidensk. Selsk. 
Oversigter, 1915, Nr. 2). 
?) Vergl. Anatomie, 1877, pag. 37 og 75; se ogsaa: Weiss: Allgem. Botanik 
I, Anat. d. Pflanzen, 1878, p. 384. 
