310 
ovenfor nævnt, er bestemt til Act. paniculatum Max., havde jeg 
allerede for nogle Aar siden lagt Mærke til de kirtelagtige Organer, 
men jeg havde lagt mine Tegninger - og Optegnelser ad acta, da 
jeg ventede paa Schwendts Publikation. Nu ere ti Aar gaaede; 
jeg tillader mig nu at fremsætte mine egne Iagttagelser. Paa de 
spredte, fodnervede, lappede, temmelig tynde Blade ende de basale 
Lapper i et Antal af en eller to paa hver Side af Midtribben i en 
ejendommelig, blegt gulgrån, bredt afrundet, tungeformet Spids helt 
ulig Bladpladens andre Spidser. Dens basale Del er ofte lidt smal- 
lere, og med dénne ,Tungerod" gaar den over i Bladets øvrige, 
friskgrånne og betydelig tyndere Substans. Dette ret ibjnefaldende 
Legeme er ,Kirtelen", og det er denne Dannelse, som har skaffet 
en allerede ovenfor nævnt Art Navnet biglandulosum, hvoraf ses, 
at den af tidligere Forskere har været opfattet som en Glandel, 
omend ingen, saa vidt jeg har kunnet se, egentlig har iagttaget 
nogen Sekretion (Tab. II, Figg. 1 og 2). Denne Kirtel er flad eller 
undertiden lidt skeformet udhulet paa Oversiden; Undersiden er 
hvælvet. Allerede ved stærk Lupeforstørrelse viser Undersiden sig 
besat med nogle meget smaa, rundagtige Pletter; et Fladesnit lagt 
under Mikroskopet viser dem især udbredt over Tungens basale 
Halvdel, paa hvilken der til Gengæld kun ses yderst faa eller aldeles 
ingen Spalteaabninger; disse findes i langt stårre Antal paa Tunge- 
rodens Underside (og i det hele taget paa den øvrige Bladunder- 
side). Ved stærkere Forstårrelse (Figg. 3—6, Tab. II, og 1, Tab. I) 
og paa Præparater, der ere behandlede med Klornatron eller med 
Kalihydrat, ses hver saadan lille Skive eller Plet at bestaa af en 
elliptisk eller kredsrund, svagt udadhvælvet eller næsten plan Gruppe 
af tyndvæggede, plasmafyldte Celler uden Cellemellemrum, be- 
grænset af en enkelt Række i Forhold til Skiven tangentialstrakte 
Celler af indbyrdes ulige Stårrelse; paa forholdsvis stårre Skiver er 
det indenfor dette Grænselag liggende Cellevævs Ordning oftest 
temmelig uregelmæssig og Antallet af Celler ubestemt; men i de 
mindre eller meget smaa Skiver, hvoraf flere for Celledelingens 
Vedkommende synes ligesom standsede paa et tidligere Udviklings- 
trin, kan man (Tab. II, Figg. 3, 4, 5) erkende en vis Regelmæs- 
sighed, som minder om Cellearrangementet i mangt et skjold- 
formet eller skivedannet Haar, hvor Celledelingsfølgen ikke er bleven 
y 
