39 



na plose supiny pfirostly a na äpici otevfeny. Engelhardt pravi, ze nenalesl v2dy 

 obö semena stejuomerne vyvinutä, nejcasteji byvalo jedno v§tsl druheho, a take 

 shledal, i& bylo-li jeduo semeno pfespfilis vyvinuto, druhe näsledkem toho üplnö 

 zakrnelo. U exerapläf ü . z Zitenic byla semena uprostfed äiäky pravidelne nejvötsi, 

 ku spodu Siäky vSak velice mala. Obal semen byl vzdy vyvinut v pomerne velikosti 

 k semenüm; Engelhardt soudi, die svych exempläfu, 2e obaly zdajl se byti dva, 

 jicb2 obö cästi vsak obyöejnö tesne k sobö pfilehajf. Siäky pHchäzejI v ruznö veli- 

 kosti; osa nebyla nikde zachoväna bezpochyby pro malou svoji pevnost. 



Engelhardt porovnäval svüj materiäl zkamenely ze Zitenic s öetnymi §iskami 

 nynl zijlcJch Konifer a shledal, ze äisky zkamenelö nedaji se s nyni zijfcimi srov- 

 nati. Kdyz by se mela Steinhauera pfece ku Koniferäm poöltati, musela by die 

 Engelhardta se pfipojiti ku celedi Cupressineae nebo öeledi Abietineae, ale nikoli 

 ku Celedi Araucarieae. Postavenl bezkfidlych semen ku supinäm a ose §i§ky, a 

 rovnei oddöleui jejich kylem äupiuy poukazuje die Engelhardta na öeled Cylcaso- 

 vitych (Cycadeaceae) a na bllzkou pfibuznost s plody Novo-Zelandskych rodü 

 Macrozamia a Zamia. 



Menzel sestavil ve svö präci D, G. II. dil, 1. c. pökny, kriitky pfehled 

 i jinych mlnöni fytopalaeontologü stran techto zkamenelin, podle kterych jsou tyto 

 zdänlive siäky bud plody nebo je§te pravdöpodobnöji plodenstvl nekterych dvou- 

 deloznych rostlin, jakä majl ku pf. Liquidambar, Morinda, nökterö Myrtacee atd. 

 a ponechävä si urcitejäi a podrobnäjäi vlastni üsudek o veci pro prdci pfi'Sti, podo- 

 tykaje prozatim, ze die jeho pfesvödßeni nepatfi Steinh. ani ku Koniferäm ani ku 

 Cykasovitym. 



Naleziätö : Zitenice, sladkovodnf piskovce, 6etne ; Orasset u Falknova, sladko- 

 vodni pi'skovec ; Gernovice: Pucirny u Karlovych Varü; Stare Sedlo, doly u Duehcova; 

 Purberg. 



C n i f e r a e. 

 Taxacea. 



Podocarpus eocenica Ung. 

 Obr. 18. 



Menzel P. : „DieGymnosperm. der nordböhm.Braunkohlenformation", 

 Theil II. (Abhdlg. Isis in Dresden 1900j, pag. 106, tab. V., fig. 9, 10. 



Synon.: Podocarpus haeringiana Ettingsh. „Tert. Fl. v. Häring", 

 pag. 36, tab. IX., fig. 1. 



Listy tlustö, koäovitö, eastöji spovrchem ryhovanym, tvaru öärko- 

 vitöho, neb podlouhle kopinatöho, 2 — 11 cm dlouhe, 3 — 9 mm siroke; 

 mnohdy bfvaji listy smörem od stfedniho 2ebra k okraji sklenut^. Ku 

 dolejsku i ku §pici vice nebo möne za§pi6atöl6, na dolejäku se fapikem 

 krätkym, stocenym. Nerv stfedni silnö vyvinut^. 



Listy z Kuclfna a Zichova jsou die Menzela vötäich rozmörü a odpo- 

 vi'daji druhu Podocarpus haeringiana Ett., kdezto listy z ostatnlch naleziät 

 jsou menSl a souhlast s listy druhu Pod. eocenica Ung. Forma velkolistä 

 shoduje se s nyni zijicimi druhy Pod. macrophylla Don. a Pod. chinensis 

 Wall., forma s listy inenSlmi shoduje se s druhy Pod. elongata Herit. a 

 Pod. spintdosa R. Br. 



Obr. 18. 



Podocar- 

 pus eocc' 

 nica Ung. 

 ListzBe- 



randu; 



pi'ir. Yel. 



Die 



Meruiela. 



