42 



Sisky druhu popsan^ho (P. ovifonnis End!. sp.) podobajl se velice §iskäm 

 nyiii zijlciho druhu P. pinaster Sol. rostouclho v Jizuf Evrop6. 



Obr. 21. Pinus oviformis Endl. — 1. Siska z Lipenskeho häje 

 ' u Teplic, die odlitku. la. Supiua z pfskoTce u Cpiiiovic. Die 



Menzela. Ib. Supina s hrotem na pupku. 



§i§ky P. oviformis pfichäzeji v näsledujicich nalezistich: 

 Piskovce u Cernovic, basaltov6 tufy u Valce, plastickö jfly u Bfestan, hnedö 

 ulili u Trmic, jil slldnaty u Chomutova, huödoulielny jfl ze' Stranni u Zatce; 

 visutö lupky hnödouhelnö z dülu Concordia z Vestan u Teplic, sphaeroside- 

 rity z Lipenskeho häje u Teplic, lupky z Beustova dülu u Mostu, Grasset u Falk- 

 nova, sladkovodni piskovce. 



Piuiis hordacea Rossm. sp. 

 Obr. 22, fig. la-ld. 



Menzel Paul: „Die Gymnosp. der nordböbm. Braunkohlentormation", 

 Theil I. (Abb. Isis in Dresden 1900), pag. 52, tab. II., fig. 5, tab. III., fig. 23 27. 



Siska tvaru podlouhle vejcitöbo (obr. 22, fig. la). Supiny dosü velikö, az 6 cm 

 dloube a az 26 mm siroke, dole i'izke, poznenähla ku sv6mu konci se rozäifujfci, 

 pod samym koncem nejgirsi, kde pak tvofi zaokrouhlenou nebo tupö tnhrannou 

 spicku, jejfz stfed (konec) opatren jest malym, knoflikovitym, trojbokym pupkem 

 (Obr. 22, fig. Ib, c.) 



Vnöjsi strana gupiny niä bladkou troj- az pötibokou apopbysu, na nli. od 

 koneöneho pupku dolü stfedein apophysy ku dolejsimu rohu jejiinu vybihä silnejäi 



