95 



od S. Bruckmanni okrajem celistvym, nezubatym a pak velice jemnymi otisky; 

 näsledkem töto jemnosti mälokdy zachoväua jest na otiscich zfejmä nervatura. 



Nalezist6: Holedec n Möcholup, jily svetle; vzäcnö; Holy Kluk, tufy, zffdka. 



M y r i c a c e a e. 



Do rodu Myrica zafadil jsem jen öäst tech drutiü, kterö rnnozl palaeonto- 

 logove jiz k rodu tomuto zafadili a kterö se nejvi'ce rodu tomuto pfiblizujf; ostatnl 

 Y§ak druhy od nekterych autorü jednak ku öeledi Myricaceae, jednak ku celedi 

 Proteaceae pocitanö pfifadil jsem ku Proteaceim pro vötSi podobnost s celedi touto. 

 Zajimavö jsou nähledy o techto dvou celedich v Zittelove dile, Schiniper, Schenk: 

 „Handbuch der Palaeontologie". 



Obr. 73 — Mycica acutiloha Stbg. 



sp. Basalni 6äst listovä z Bf esfan. 



(Fotogr. Kafka.) 



Obr. 74. — M. acutiloha Stbg. sp. a — d 



ruznö tvaiy listü die otiskü z Brestan. 



(Püvodnf vyobrazenf.i 



Myrica acutiloha Stbg. sp. 

 (Obr. 73., 74, fig. a—d.) 



Syn.: Comptonia acutiloha Brongniart. 

 — Dryandra acutiloha Ettingsh. 



Ettingshausen: „Tert. Flora v. Bilin" IL, pag. 17, tab. XXXV., fig. 18—26. 

 Engelhardt : „Beiträge zur Paläontologie des böhmischen Mittelgebirges", 

 Lotos 1896, pag. 37. 



