Cäst vseobecnä. 

 I. Prehled literärne-historicky. 



Jatrovky patfi k rostlinäm, ktere lidstvo poznalo teprve pomerne 

 pozde. Stafi närodove, pokud se näm pisemne pamätky zachovaly, ne- 

 rozezuävali vübec jatrovek, zahrnujice je vesines pojmem »ßQüov«, jimz 

 oznacovali hromadne uejen vsechny kryptogamy makroskopicke, nybrz 

 i jehnedovitä kvetenstvi, ano i nektere drobne fanerogamy; dokladem toho 

 jsou näm spisy Theophrastovy, nästupce slavneho Aristotela. Prvni, kdo 

 urcite zminuje se o jatrovce jest Dioskorides, jenz ve svem spise »7t£gi 

 cpvzcüv lazoQcag« venoval rostline ßgvov cili leiy^v celou 53. kapitolu; üdaje 

 Dioskoridovy pfevzal Caius Plinius Secundus do svycb »Historiae natu- 

 ralis libri XXXVII«, v nichz shrnul vsecbny poznatky lidstva sve doby 

 o pfirode vübec. Ten rovnez venuje rostline »liehen« celou 10. kapitolu 

 v dvaeäte seste knize; z popisu jeho plyne, ze pod slovem »liehen« za- 

 hrnovali stafi dve rostliny: jednou jest minena nejakä velkä frondosni 

 jatrovka, nejspise Marchantia nebo Fegatella, druhou nektery lupenity 

 lisejnik (Sticta nebo Peltigera). »Liehen« byl velice oblibenym lekem, 

 aneni tedy divu, ze pfijat byl i do herbafü stfedovekych botanikü-lekafü, 

 jez vice se v starovekych autorech a planych disputacich lepe vyznali, 

 nez v pfirode same. 



Prvni vyobrazeni jatrovky nachäzime v povestnem herbäfi Matthi- 

 olove, jenz na hrubem obrazu pf edstavuje plodnou Marchantia polymorpha, 

 kterou radi pouzivati: »Is illitus sanguinis profluvia sistit, inflamationes 

 arcet, impetigini medetur. Juvat regio morbos coreptos, cum melle illitus: 

 oris & linguae defluxiones inhibit«. Marchantia z Matthiolova herbäfe 

 pak objevuje se pod velmi rüznymi jmeny u soucasnych i pozdejsich 

 botanikü {Hieronymus Bock zvany Tragus, Camerarius, Gesner, Caesal- 

 pini, Parkinson), az teprve v posmrtnem dile flanderskeho botanika 

 Mathiase de V Obel (krätee Lobelius feceneho) »Plantarum seu stirpium 

 historia (1626 na str. 645) nalezäme opet originelni obrazek Marchantie, 

 jenz zase stal se vefejnym majetkem vsech knih soudobyeh i pozdejsich. 

 Rod Liehen zahrnoval u stfedovekych autorü velke jatrovky, lisejniky 

 i mechy, jak se ze seznamu a pfehledü v C. Bauhinove -»m,va% Theatri 

 botanici« nebo Morisonove »Historia plantarum« (1715, III, p, 622.) mü- 



