13 



v listky rozdelovati a tak verne na stelku r. Plasia upominä, nazväna budiz, 

 jako samostatne a vyznacne Stadium ve vyvoji tohoto rodu, proto- 

 kormus. Jest tedy kormus fylogeneticky mladsi nez tkallus a dluzno na 

 lupenite jatrovky take jako na tvary püvodnejsi pohlizeti. Na kormu 

 rozeznäväme tudiz lodyzku (caulis*) a listky (folia), dobfe si ale uve- 

 domujice, ze jsou to jen analogicke orgäny, nikolivek totozne s oson a 

 listem, ktery pfiehäzi u tajnosnubnych cevnatych a jevnosnubnych. 



Na stelce jatrovek, vyjma jmenovane orthotropicke rody Haplo- 

 mitrium a Calobryum, rozeznäväme vzcly stranu svrchni cili dorsälni 

 (pagina superior c. antica) a stranu spodni, venträlni (p. inferior c. po- 

 stica). Byvaji zpravidla jiz zbarvenim od sebe odlisny. Spodni strana 

 pfechäzi v postranni strany oznacovane v popisu boky (latera), ktere 

 casto byvaji prodlouzeny v horizontälni tenkä kfidla (alae). Stfedni cäst 

 stelky byvä nejsilnejsi a proto vseobecne se nazyvä stfednim zebrem (eo r 

 sta), nebof pfi prühledu jevi se jako temny pruh stfedem stelky se tä- 

 nnouci; na svrchni strane jest casto zebro uprostfed vyhloubeno, opatfeno 

 podeinou, vice mene zfetelnou ryhou (snlcus). 



Nejjedaodussi stelku nachäzime u jmenovanych jiz r. Sphaerocar- 

 pus, Thallocarpus a u cele skupiny Anthocerotaceae; tarn jest stelka slo- 

 zena z jedine, nanejvys dvou vrstev bunek üplne stejnych. U jinych rodü 

 frondosnich Junger manniacei, jako ku pf. u r. Aneura nachäzime vice 

 vrstev bunek nad sebou stelku sklädajicich; lec vsechny bunky jsou 

 üplne stejne, polygonälni a toliko vrstvy nejzevnejsi ponekud nizsi nez 

 vnitfni. Näpadnejsi jest jiz tento rozdil u r. Pallavicinius nebo Pellia, 

 kde nejzevnejsi vrstvy sestävaji z nizkych, na prüfezu bunek kvadra- 

 tickych skoro, jez pf edstavuji näm svrchni a spodni pokozku (epi- 

 dermis), kdezto bunky vnitfnich vrstev jsou velke, polygonälni, tvofice 

 parenchymaticke pletivo zäkladni; bunky pokozkove obsahuji cetne 

 chloroplasty, b. pletiva zäkladniho reserväty v rozmanite podobe. Steny 

 bunek zäkladniho pletiva byvaji take rozmanite ztloustle, teckovane nebo 

 sifkovane. U r. Pallavicinius, Hymenophytum (Dum.; 4 dr. trop.) a Sym- 

 phyogyna (Mont. Nees; 36 dr. trop.) tähne se stfedem celeho stfedniho 

 zebra skupina bunek protählych, se stenami silne stlustlymi o male svet- 

 losti, ktere tvofi jakysi eenträlni svazek (fasciculum fibrovasale), jenz se 

 da zpravidla jako tenkä nitka ze stelky vypreparovati ; steny bunek cen- 

 trälniho svazku jsou bud' bezbarve, nebo nafialovele, zazloutle i nahnedle. 

 Centrälni svazek mä hlavne jen vyznam mechanicky, dodävati stelce nä- 

 lezite pevnosti; k temuz ücelu slouzi i siroke listnovite ztlusteniny napfic 

 od bunky k buiice celym zäkladnim pletivem probihajici a rovnez v nej- 

 mnozsich pfipadech zbarvene, jake nachäzime u obycejne nasi Pellia epi- 

 phylla a nekolika jeste jatrovek cizozemskych. Obycejne ofechäzi stfedni 



*) Uvädime terminologii latinskou beznou ve velkyeh synopsieh, Gottsehe. 

 Nees-Lindenbergove i Stephaniho. 



