27 



kovity, hruskovity uebo kyjovity ütvar mlady sporogon a posleze välcovite 

 stet na basi vysoko objimä; na pozdejsim jejim vzrüstu ricastni se zpra- 

 vidla i okolni pletivo stelkove, nebof dospelä cepicka nese na povrcbu 

 uscblä arehegonia püvodne s oplodnenym blizce sousedici. Obaly, jez 

 vznikly ze stelky jsou tvaru velmi rozmaniteho, a casto i dvojite, ve 

 dvou fadäch kolem mladeho sporogonu, uzavfeneho v cepicce, sestavene; 

 rozmanity jich tvar i pocet jest pficinou, ze v nomenklatufe jejich do- 

 sucl panuje zmatek. Stafi oznacovali je näzvy calyx (Linne), perianthium 

 (Hedwig), vagina, colesula, pericbaetium (Necke?-), perisporangium (Wäll- 

 roth); vzhledem k tomu, ze obaly u foliosnicb Jungermanniacei, kde 

 vznikaji srüstem listkü, ustälene se oznacuji näzvem perianthium, 

 navrhl Schiff ner, aby pro frondosni jatrovky, u nichz obal jest jen vyrüstkem 

 stelky bylo uziväno oznaceni pseudoperianthium. Nehlede ku zmatenym 

 oznacovänim techto ütvarü, jez v kazde knize se uvädeji, uziväme v präci 

 teto jen dvou näzvü: Je-li jediny obal stelkovy, nazyväme jej proste 

 kalichem, calyx; tarn kde jsou dvojite obaly (Marchantia, Preis- 

 sia, Moerckia, Pallavicinia), oznacujeme z^evni obal proste näzvem 

 obal, nebo z ä k r o v, involucrum, a vnitf ni, bezprostf edne mlady spo- 

 rogon za cepickou obalujici, zoveme opet kalichem, calyx. Jednoduche 

 toto oznaceni jest zajiste lepsi a praktictejsi nez slozite näzvy, ktere 

 Leitgeb, Schiff ner, Wamstorf a j. uvädeji a sann zmatene zamenuji. 



Spory vznikaji bezvyminecne poctvefenim z matefskych bunek 

 a maji proto püvodne tvar tetraedricky; teprve sekunderne vyboulenirn 

 ploch nabvvaji vzhledu kuloviteho. Jsou to buhky s jemne zrnitou plas- 

 mou, obsahujici nekdy i drobne kapky olejne, obdane mocnou silnou 

 blanou na svem povrchu. Die studii Beerovych (1906) obdävä se jiz ma- 

 tefskä bunka na vnitfni sve strane trojnäsobnou tlustou vrstvou dävajici 

 pektoso-cellulosove reakce; nejvnitrnejsi vrstva jest nejtenci a tesne pfi- 

 lehlä k plasme, kdezto ostatni tvofi zevni obal. Mladä spora jest püvodne 

 obalena jen onou tenkou blanou, avsak zähy na vnitfni strane teto bläny 

 vylouci tlustou vrstvu cellulosovou a pod ni opet tenkou kutikulovou 

 blänu, uvnitf ktere vytvofi se jeste dve vrstvy nove. Dospelä spora jest 

 obalena tedy slozitou stenou, sestävajici z tenounke, jednovrstevne, cellu- 

 losni bläny t. zv. endosporia (intina) a silneho trojvrstevneho exosporia; 

 toto opet rozpadä se ve spodni vrstvu t. zv. exinium a zevni, silne perinium. 

 Na svem povrchu mivä casto spora (perinium) rozmanite lamellovite, 

 bradavcite vyrüstky a vypukliny, jez podminuji zevni jeji skulpturu. 

 Zajimavo, ze skulptura tato, casto nesmirne jemnä a pfesnä, jest dobrym 

 konstantnim znakem; jen maly pocet jatrovek mä spory üplne hladke, 

 bez nejmensich vypuklinek, vräsek nebo vj^rüstkü. Velikost spor jest 

 velmi rozmanitä, i u rüznych drnhü tehoz rodu, ackoliv u jednoho a sameho 

 druhu kolisä velmi nepatrne; nejvetsi spory maji Ricciaceae. Die velikosti 

 spor jest ovsem i pocet jich v tobolce velmi rozmanity; k porovnäni 

 budiz tu tabulka Müllerova (1907 I. p. 90.): v tobolce r. Sphaerocarpus 



