32 



mistech sussich hojne prichazi. pfitomnosti vläken hyfov^ch v rhizoi- 

 dech podali prvni zprävu jiz Gottsche, pozdeji Kny, v uovejsi dobe stu- 

 dovali rozsifeni mykorrhizy u frondosnich jatrovek Beauvt rie, Golenkin 

 a Peklo. Anthocerotaceae byvaji skoro vzdy üplne prosty mykorrhizy, 

 u Bieciacei prichazi vzäene. Hojnou jest ale n Marchantiacei, kde vläkna 

 houbova jsou hlavne v hladkych rhizoidech skoro vzdy pfitomnä a vni- 

 kaji i do zäkladniho pletiva, a tvofi tu bnizda v bunkäch, zabarvujicicb 

 svoje blärty casto nachove (Preissia, Fegatella), a vzdy na ureitä mista 

 omezenych. U frondosnich Jungermanniacei nachazime mykorrliizu zvläste 

 u Pellii a Fossombronii, kdezto u Aneur, Metzgerii a u Blasia nikdy 

 neprichäzi; lec ani u prvnich dvou rodu ueni konstantiii, vazaua jsouc 

 pomery stanovistnimi. Kdezto nektefi autofi (Beauverie) vyklädaji houbu 

 za vyborneho symbionta opatfujiciho jatrovce nhlikate i dusikate ziviny 

 z liunmsu, prohlasuji jini (Golenkin, Müller) vläkna houbova za para- 

 sita, v ranohych pfipadech nebezpecneho. Zdä se, ze pod spolecnym nä- 

 zvem mykorrhiza zahrnuty jsou nejen vläkna nebezpecnych parasitü, 

 nybrz i neskoduych saprofytü a dobryeh symbiontü; pokud nepodafi se 

 v kazdem pfipade houbu isolovane pestovati, identifikovati a vlastnosti 

 jeji pfesne zjistiti, nebude otäzka tato rozlustena. 



Podobne nedostatecne dosud prozkoumanou otäzkou jest i hojnä 

 pfitomnost drobnj r ch zivocichu, zvläste nälevm'kü a rotatorü v i-nznych 

 dutinäch stelkovyeh; ackoliv pravdepodobne jednä se v teehto pfipadech 

 nejcasteji jen o parasitismus prostorovy, nebylo by bez zajimavosti blizsi 

 Studium tohoto ukazu. 



Jatrovky jsou take vybornyra pfedmetem pro Studium oeko ge- 

 nese v rostlinstvu vübec, jak jiz nejednou mel jsem pfilezitost dokä- 

 zati (Vestnik V. sjezdu ces. pfir. v Praze 1914 p. 334). Faktory edafy- 

 ticke nehraji tak velkou roli; vyjma nekolika pfipadu (Pellia Fabbro- 

 niana, Metzgeria pubescens, Riccie a j.) nelze pozorovati, ze by jatrovky 

 vybiraly si substrät urcitych vlastnosti chemickych. Rozhoduje-li substräl 

 pfi vyskytu, jsou to skoro vzdy jen jeho vlastnosti fysikälni. Za to 

 ale nesmirnou roli pfi variaci i v eele organisaci telni hraje u jatrovek 

 voda. Vetsina jatrovek jsou hygrofyti nebo mesofyti. Xero- 

 fytü znäme mälo; nachazime je hlavne jen v skupine Ricciacei a Mar- 

 chantiacei. V nasi flofe jest to Riccia Bischoffii, Grimaldia barbii'rons, 

 Metzgerie a nektere Marchantiacee (Preissia, Reboulia), ktere rostou na 

 suchych, vyprählych, vodon chudych stanoviscich; posledni ale jatrovky 

 pfichäzfji casto i na vlhkych mistech, takze pravymi xerofyty byly by 

 v nasi flofe jen prvni dve jmenovane. Paleko bohatsi na xerofyty ja- 

 trovkove jest jizni Evropa, jmenovite Stfedozemi (Targionia, Plagio- 

 chasma, Riccia Sommieri a j.). Aby lepe vysuseni snäsoly, jsou jatrovky 

 tyto vyzbrojeny obdobnymi opatfenimi, jako serofyta vübec liyvaji: 

 stelka jich nese cetne, dlouhe, hyalinni chlupy, svinuje se svymi okraji, 

 aby zabränila velkemu vypafoväni vody z dutin dychacich, a chränila 



