51 



zmnozeni plochy assimilacni, za ücelem dokonaleho vyuzitkoväni svetla 

 slunecniho. Drive se vyklädalo, ze pletivo toto se vzdusnymi kanälky 

 neb komürkami vzniklo rozestoupenim a rozdelenim se prvotniho kom- 

 paktniho pletiva, a ze jest tedy pravidelne uspofädane pletivo assimi- 

 lacni, jak se näm na prüfezu jevi, sekundernim. Lee Leitgeb dokäzal, ze 

 vzdusne prostory i ütvary assimilacni, af jiz jsou to pilife anebo desky, 

 vznikaji samostatne, hned z povrchovych bunek v bezprostfedni blizkosti 

 vegetaenibo vrcholu, a ze~ uspofädäni jich zävisi od vzrüstu stelky do 

 sifky; nase pozoroväni na R. Biscboffii Hüb., R. bifurca Hoffm. i R. 

 glauca L. se skoro üplne s popisy Leitgebovymi kryji. Povrchove bunky 

 v nejmladsim jiz stadiu, v nejblizsim okoli vegetaenibo vrcholu, jsou 

 uspofädäny v fadäcb a jsouce tvaru temef kubickeho tvofi pravideluou 

 sif; näsledkem ale rychlejsiho vzrüstu na stranäch nez na hranäcb po- 

 vstanou zäby v rozieb, kde se püvodne bunky stykaji, male kosoetve- 

 recne problubeninky, zäklady to. budoucieb prostor vzdusnycb. Povrcbove 

 bunky se eile parallelne s povrchem deli, eimz vznikä pilif, a soucasne 

 rohove jamky stäle vice a vice se prohlubuji, az vytvofi dlouby vzdusny 

 kanälek. Neni-li vzrüst stelky do delky pfilis rychly, jsou kanälky 

 vzdusne üzke, ale pfi znacnejsim vzrüstu stelky se pilife od sebe däle 

 rozestupuji a vznikaji i velke, nepravidelne a bluboke dutiny ve stelce 

 (R. crystallina L.)- Soucasnym pferostem povrcbovycb bunek, delicieb se 

 kolmo k povrcbu stelky, pfeklenou se nekdy kanälky, a vznikne tak 

 System vzdusnych komor, krytych pokozkou, kterä ale stäle chovä pü- 

 vodni jeste otvor, ac namnoze na minimum züzeny, uprostfed; takoveho 

 vyvoje jest assimilacni pletivo u vodni R. fluitans L. Pilife konci vel- 

 kymi, cirymi bunkami, jez pfedstavuji näm hofeni pokozku stelky, kterä 

 ale ovsem protkäna jest cetnymi, jednotlive bunky epidermalni se vsech 

 stran obklopujicimi otvory vzdusnycb kanälkü; samotne bunky epider- 

 malni jsou kulovite, balonovite, lahvicovite, a vübec rozmanite papillovite 

 protäble. Lomem a reflexem paprskü v techto bunkäcb vznikä charakte- 

 risticky sametovy, krystalinicky neb mastny vzhled povrcbu jeclnotlivych 

 drubü; tvar epidermälnich bunek jest u jednotlivych drubü dosti kon- 

 stantni, a mozno jej tudiz s vybodou uziti jako drobneho znaku syste- 

 matickebo. Pod epidermalni bunkou byvä jeste jedna bunka rovnez bya- 

 linni a cirä, takze mozno v takovem pfipade hovofiti o dvouvrstevne 

 epidermis; bunky svrchni vrstvy jsou nanejvys jemne a snadno se porusi, 

 a v tom pfipade stloustnou svrchni steny bunek spodni vrstvy, kterä üplne 

 na se funkei pokozky pfebirä. U R. sorocarpa Bisch, jsme dokonce po- 

 zorovali, ze po delsi dobe (10 — 15 dnech), kdyz svrchni epidermalni bunky 

 byly zniceny, spodni bunky epidermalni znaene se do sifky kulovite nad- 

 muly, takze se silne podobou svoji normälnim bunkäm pfiblizily a jen 

 nepatrne zbytky prvnicb bunek epidermälnich na jich svrehnich stenäch 

 ukazovaly na jich püvod; okolnost tato zdä se svedeiti i tomu, ze epi- 

 dermalni, öire, papillovite protähle bunky hraji znacnou ülohu pfi assi- 



4* 



