54 



Rieeie jsou typiokymi obyvately vlhke, hole püdy na podzim; obje- 

 vuji se na bahne vypustenych rybnikü, na rypaninäch, na brambofistich, 

 fepnych a zelnych polich, na stenäeh pfikopü i vodnich jam, na volnych, 

 holych mistech strnisf a jetelisf, i na stenäch vlhkych üvozü, zrypanych 

 trävnicich v sadeeh, na starsich kitinäch i pod. m., a skoro vzdy ve vel- 

 kem mnozstvi. Krasne, ozdobne rüzice jich stelek jsou tesne seskupeny 

 vedle sebe, takze nekdy tvorivaji i souvisle povlaky znacnych rozloh; 

 tento tvar vyskytu souvisi tesne s jejich vegetativni propagaci. Na spodu 

 stelky tvofi se zhusta eetne adventivni pupeny, jevi'ci se brzo jako väl- 

 covite vybezky, brzo jako drobounke, kulate vynistky, ktere vzrüstaji 

 zähy v dokonalou stelku, jez pfimyka se k matefske, kteni takovymto 

 zpüsobem brzo jest dokola obklopena adventivnimi stelkami dcefinnymi. 

 Jindy opet mohou adventivni pupeny vznikati i na konci rhizoidii, do- 

 cela stejnym zpüsobem, jako se objevuji i na konci läcky klicne mlade 

 rostliuky, jak poprve Fellner pozoroval. Riccie pocinaji se objevovati na 

 vlke püde koncem srpna, nejlepsiho vyvinu dosahuji v fijnu, kdy jsou 

 pfebohate plodne, a v prvnich mesicich jarnieh üplne vymizi, aby zase 

 na stanovisku az k podzimu se objevily; zajimavo, ze na nekterem sta- 

 novisku objevuji se periodicky po delsich intervallech. Spory lezi uzavfeny 

 v dutine archegoniove a dostanou se ven az po rozruseni pletiva stelkoveho; 

 lec ve velmi mnohych pfipadech pukä pletivo nad sporogonem vypjate 

 (ku pf. K. fluitans L (Lindenberg 1829 p. 116), R. bifurca Hoffm.,' R. 

 Crozalsii Levier, R. subbifurea Warnst.) a spory klicivaji nekdy jiz i ve 

 stare casti stelkove. Zpravidla rostlinka pfetrvavä nepfiznivou dobu spo- 

 rami, ktere az näsledujici dobu vegetacni klici, ac neni vylouceno, ze se 

 tak deje i rhizoidy matefskych rostlin. Jen mala skupina druhü jest 

 vytrvalych (R. fluitans L., R. Bisehoff'ii Hüben.) Geografickym svym 

 rozsifenim jasne ukazuji Rieeie, ze jsou elementem pfevazne thermofil- 

 nim; nejvetsi pocet druhü roste v teplych tropech a subtropech, a i jizni 

 Evropa mä daleko vetsi bohatost druhü nez severni a stfedni. Ve vlasti 

 nasi nejbohatsim na druhy tohoto rodu jest präve teple okoli prazske a 

 stfedni Polabi se svoji ponticko-panonskou florou. Vyznacne mediteran- 

 nim stepnim typem jest tu Riceia Bisohoffii Hüben, (zvl. var. ciliifera 

 Link), kteni v okoli prazskem na suchych, stepnich stranich neni zädnou 

 zvlästnosti, a R. Mifhelii Raddi, nami v Polabi objevenä. Mozno temef 

 s naprostou urcitosti cekati, ze i R. papulosa Moris (resp. R. pseudopapil- 

 losa Levier), R. lamellosa Raddi, R. insularis Levier a R. nigrella De 

 Oand. budou v teplem okoli prazskem anebo v Polabi nalezeny, nebof na- 

 chazi tu vsechny vybodue podminky. 



Vsechny Rieeie jsou schoi^ny znaene regenerace; i tarn, kde assi- 

 milacni pletivo bylo z velke eästi poruseno, dorostlo nove. Byla-li stelka 

 valne porusena, neregenovaly jeji vrstvy, ale na stare odumirajiei stelce 

 objevily se cetne adventivni pupeny, z nichz vzrostly nove rostlinky. 

 Vetsina druhü jest hygrofytnieh a dosti na sucho citlivyeh. Jen malicky 



