57 



b) Rostlinky zlutozelene, pficny prüf ez se stranami v kridla pro- 



dlouzenymi, spory 65 — 75 (i velike . 



R. Hübeneriana var. pseudo-Frostii Schiffn. 

 Nektefi hepatikologove deli rod Riccia Mick, v nekolik oddeleni, 

 sekci neb podrodü. Tak Bischoff (1835) podle kabitu a zpüsobu, jakym 

 se uvolüuji spory z pletiva stelkoveho deli: 



Sectio 1. Lichenoides (s. Ricciae verae): Stelka pukä svrchu, a spory 

 se dostanou ven nepravidelnymi trklinami (vetsina druhü). 

 Sectio 2. Ricciella: Stelka pukä na spodu (R. fluitans). 

 Sectio 3. Hemiseuma (s. R. dimidiantes): Spory se dostävaji ven po- 

 delnym rozstepenim cele stelky (R. natans = Ricciocarpusn.) 

 Lindenberg (1836) rozeznävä ve sve monografii tri skupiny drubü 

 r. Riccia, podle toho, jak okraje lalokü i spodni strana stelky jsou upra- 

 veny: Nudae (R. glauca Ln., R. bifurca Hoffm., R. minima L., R. dis- 

 color Lehm. Lind., R. grandis N. a. E., R. hortorum Bory, R. crystal- 

 lina L., R. bullosa Link, R. fluitans L., R. purpurascens Lehm. Lind., 

 R. lutescens Schwein); Ciliatae (R. ciliata Hoffm., R. palmata Lind., 

 R. tumida Lind., R. Bischoffii Hüb., R. ciliifera Link); Squamoso-Fim- 

 briatae (R. nigrella De Cand., R. squamata N. a. E., R. lamellosa Raddi, 

 R. fimbriata N. a. E., R. natans L.). Nees v. Essenbeck (1838) pfipojil 

 ku tfem sekcim Bischoffovym ctvrtou Spongodes, kam zafadil R. crystal- 

 lina L. a R. bullosa Link, pozmeniv ponekud i okruh sekci Bischoffovych. 

 Pozdejsi pak autofi (ku pf. Gottsche, Heeg i j.) pfidrzuji se rozdeleni 

 Neesova. Nez näm se zdä skutecne zbytecnym tfistiti tento rod ve sku- 

 piny, ktere jsouce naprosto umele, usnadnuji nanejvys pfehled druhü, ale 

 jineho vyznamu nemaji. Pokud zkusenosti nase sahaji, zdä se näm, ze 

 vsechny stfedoevropske Riccie mozno seskupiti v pet okruhü kol druhü: 

 R. Bischoffii Hüb., R. glauca L., R. soroearpa Bisch., R. crystallina L. 

 a R. fluitans L., ktere näm pfedstavuji fjdogenetiekä stfediska. I jest 

 pak podrobny pfehled druhü v nasi vlasti pfichäzejicich näsledujici. 



I. Eu-Riccia. 



Assimilacni pletivo z paralellne seskupenych pilifü, z nichz vzdy ctyfi 

 ohranicuji uzky hranolovity vzdusny kanälek. 



1. Riccia Bischoffii Hübener 1833 in Brandes, Geiger & Liebich, Annal. der 



Pharmacie VII. pag. 68. 



Hübener, Hepatic. germ. 1834 p. 29., Lehmann, Nov. e. min. cognit. 

 pl. Pug. 1834 VI. p. 15., Bischoff, Bemerk. 1835 p. 1064., Lindenberg, 

 Monogr. 1836 p. 462., Nees, Naturgesch. 1838 p. 409., Gottsche, Nees, Lin- 

 denberg, Synopsis 1844 p. 603., Rabenhorst, Kryptogamenfl. 1848 p. 3., 

 Du Mortier, Hep. eur. 1874 p. 169., Husnot, Hepaticol. gall. 1875 p. 92., 

 Dedecek, Mechy jatr. 1883 p. 21., Leberm. 1886 p. 15., Heeg, Leberm. 



