58 



1893 p. 138., Stepbani, Species hep. 1900 p. 7., Limpricht, Kryptogamenfl. 

 Schles. 1876 p. 350., Velenovsky, Jatrovky 1903 p. 28., Boulay, Hepa- 

 tiques 1«04 p. 200., Müller, Leberm. 1907 p. 157. 



Delin.: Lindenberg, Monogr. 1836 tab. XXVIII., Bischoff, Bemerk. 1835 

 tab. LXXL, Pres], Tficet a dva obr. 1848 tab. XXII. fig, 1476, 1477, 

 Husnot, Hepaticol. gall. 1875. tab. XIII. fig. 163., Velenovsky, Jatrovky 

 1903 tab. XII. fig. 6., Müller, Leberm. 1907 p. 158 fig. 108., p. 159, 

 fig. 109. 

 Exsicc-: Hübener-Genth, Deutschi. Leberm. no. 2., Mougeot-Nestler-Schim- 

 per, Kryptog. Vogeso-Rhen. no. 1233., Gottsche-Rabenhorst, Hep. europ. 

 no. 24., Hnsnot, Hep. Gal. no. 124, Jack-Leiner-Stitzenberger, Krypt. Bad. 

 no. 866., De Notaris, Erb. erittic- ital. exsic. no. 924. 

 Syn.: Riccia pedemontana Stepbani in Hedwigia 1883 no. 4 (Species 1900, 

 I. p. 8.). 



Stelky jednotlive nebo v skupinäch, nikdy ne v roset- 

 täcb, mensi neb vetsi, fidke, rozlezle povlaky na hole zemi tvofici. 

 Stelka vytrvalä, sedozelenä, rozdelenä v jednoduche, zf idka 

 vidlicnate delene laloky, jez jsou tvaru opaksrdciteho az opak 

 vejciteho, 2 — 8 mm siroke, 5 — 15 mm dlouhe. Celä stelka znenähla 

 nabasi odumirä atu jest suchä, kdezto v ostatni cästi jest kozo- 

 vite masitä, na spodu kylnate zdufelä, a na svrchni strane mä hln- 

 bokou, ostrou ryhu, v strme okraje prechäzejici; tyto jsou prodlouzeny 

 a ztenceny v hnedä, suchomäzdf i tä kfidla, jako ostfe ohranicena 

 ovruba se jevici. Ku konci lalokü, jez jsou skoro pravoühle pfispicatene, 

 nesou okraje cetne, silne, velke a tenkostenne chlupy, jez na 

 starsich cästech stelky opadävaji, az skoro üplne zmizi. Pficny prüfez 

 mä nahofe hluboky, ostry zäfez, dole jest silne vyklenut\ f a strme, skoro 

 kolme strany pfechäzeji v tenkä, horizontälne dlouhä kfidla. Epidermis 

 slozena jest ze dvou vrstev hyalinnich bunek; bunky svrchni vrstvy jsou 

 dlouze hruskovite a znacne papillovite protähle, buhky spodni vrstvy 

 temef kubicke a nekdy slabe v rozich ztlustele. Venträlni supiny jsou 

 velke, bezbarve a brzo mizici. Rhizoidy dlouhe, velmi cetne a cipkate. 



Dvoudoma. Antheridia jsou seskupena pfiblizne ve dve (nekdy 

 i tri) fady v stfedu stelky, z niz vycnivaji dosti vysoko dlouhymi, tmave 

 nachovymi cipky. Sporogony nepravidelne roztrouseny ve stelce, jedno- 

 tlive a velike. Spory tmavohnede, 90 — 130 n v prümeru, pravidelne po- 

 lickovane. 



Druh vytrvaly, plody zrale v prosinci a lednu. 

 Var. ciliifera (Link) K. Müller, Leberm. 1907 p. 159. 

 Syn. Riccia ciliifera Link, Ms in Lindenberg Monogr. 1836 p. 465, 

 Synopsis 1829 p. 119. 



Stelka vzdy jednoduchä, mensi a uzsi nezutypn; na hofejsi strane 

 mä hlubokou, üzonnkou ryhu a okraje ztencene v sirokä silne vzhüru 



