63 



f. ruppinensis Wamstorf pro spec Leber, u. Torfm. 1903. p. 71. Drobounke, 



casto zacervenale hvezdicky; laloky stelkove cärkovite, üzke, na svrehni 



strane bez ryhy a slabe vypukle (eoz pekne jest patrno na pficnem 



prufezu!). Spory ponekud vetsi nez u pfedeslych (90—100 u) s velmi 



uzkou ovrubou. Vzäcnä. 



var. acutiloba m. f. n. Velke, charakteristicky sedozelene rüzice s jedno- 



duse vetvenymi laloky, jez jsou prüm. 5 mm dl., 1—3 mm sir. a ke 



konci ostfe zaspicatele; na svrehni strane lalokü osträ a hlubokä ryha. 



Na bahne vypustenych rybnikü, pfi bfezieh fek a nädrzek vodnieh 



dosti hojnä. 



f. virescens m. /. n. Jako pfedeslä, ale celä rostlinka jest krasne sfavnate, 



smaragdove zelena. Nachäzi se dosti zfidka s pfedeslou odrüdou. 



R. glauea L jest vseobecne rozsifena a hojnym zjevem vsude na 



vlhke püde; patfi k typicke podzimni flofe strnisf, bramborovych, zelnych 



i fepnych poli, bfehü rybnicnych i ficnich, i bahna vypustenych rybnikü. 



Pocinä se objevovati v pozdnim lete, v podzimu dospivä nejvetsiho roz- 



voje, kdy dik vegetativnimu svemu rozmnozoväni, tvof i näpadne a charakte- 



ristieke formaee, ale jiz zahy z jara, nejpozdeji koncem dubna zpravidla 



üplne zmizi. Jest to druh dosti promenlivy, jmenovite pokud se tyce 



velikosti, formy lalokü i zabarveni; proto take stafi autofi popisovali 



cetne odrüdy i »druhy« tohoto druhu, takze R. glauea L. byvä v pracich 



monografickyeh zpravidla spletena a nejasnä. Zdä se mi, ze nejvetsi roli 



pfi variabilite hraje vlhkost ovzdusni, ani ne tak jakost a druh substrätu. 



A tak odrüdy, ktere Lindenberg, Warnstorf i jini za dobre vyklädaji, 



jsou jen formy, tfebaze na prvni pohled zdaly se byti dobrymi varietami; 



nez pfi bedlivejsim studiu jich na stanovisku, a obzvläste pak v kultufe, 



brzy se o jejieh hodnote pfesvedeime. 



R. ruppinensis, jiz Warnstorf r. 1903. jako dobry, klassicky druh 

 popsal, jest nepopiratelne jen slaba forma R. glauea L.; take Müller jest 

 tehoz näzoru, a säm jsem se mohl o sprävnosti tohoto tvrzeni pf esvedeiti 

 nejen studiemi v pfirode, nybrz i v kultufe. Od R. glauea lisi se jedine 

 konvexni dorsälni stranou stelky, jez pak zvläste na pficnem prufezu 

 jevi se jako silne vypuklä strana hofejsi; lec pfi prohlizeni mnoha mate- 

 rialu najdeme vsechny pfechody od rovne, ploche strany svrehni az 

 k silne vypukle. 



Vetsina forem mä konce lalokü tupe ufate, takze pravem mohli 

 bychom vsechny formy tohoto druhu rozvrhnouti ve dve skupiny: 



A) s laloky tupymi (var. obtusiloba): maior, minor, minima, sub- 

 inermis, ruppinensis. 



B) s laloky spicatymi (var. acutiloba): virescens, linearis. 

 Ponevadz ale pro druh typickym zjevem jest tupe okonceni lalokü, 



a ostfe zaspicatele laloky pfiehäzi pomerne zfidka, takze v originälui 

 diagnose, i na vykresech Micheliovych tez jen s tupe okoncenymi vetvemi 

 stelkovymi se shledäväme, jsme toho näzoru, ze neni zapotfebi prvni 



