67 



R. bifurea Hoffm. jest druhem dobrym a jest jedine chybou star- 

 sich hepatikologü, zvlaste Bischoffa, ze po dlouhou dobu nebyla rozeznä- 

 väna. Forma suberispula, jiz popsal Warnstorf za dobry druh, mä sice 

 velice odlisny, skoro dobrodruzny habitus, ale jest jen formou naseho 

 druhu, jak sprävne prvy Müller rozeznal. Kadefavy jeji vzbled jest pod- 

 minen jen nedostatkem svetla a velkou vlhkosti ovzdusi, jakz lehce se 

 v kulturäch pfesvedciti müzeme; i v pfirode nalezl jsem ji vzdy na 

 vlhkyck a stinnych misteck krytych travou neb jinymi rostlinami. 



Take forma pusilla, timtez bryologem popsanä jako drub, nemä 

 valne ceny, jak jsem se pozorovänim nekolika exempläfü v Stromovce 

 po cely podzim i zimu i pestovänim ve sklenicku laboratornim mohl pfe- 

 svedciti; nejdülezitejsi jeji Charakter, na nejz tez Warnstorf nejvetsi vähu 

 jako na zäkladni rozdil od R. bifurea klade, plochä svrehni strana lalokü 

 stelkovyck, jest velmi variabilni. Velice casto byvaji okraje vice mene 

 valovite zdufele, takze prüfez jevi se totoznym s typem bifurea, kdezto 

 jindy opet typickä forma, zvlaste v starsich dilech stelky jevi stejny 

 prüfez jako pusilla. Nelze tedy teto Warnstorfove specii pfiznati ani 

 prävo dobre variety! 



Pozn. Masitä, tlustä stelka, na spodu zacervenala, zdufele, valovite 

 vyzdvihle okraje ihned rozlisi tento druh od R. glauca. Riceia com- 

 mutata Jack, jizni Evrope nälezejici, kterä by snad v teplych bohatych 

 nasich krajich mohla byti jeste objevena, podobä se znaene R. bifurea, 

 ale lisi se od ni tim, ze mä stelku v drobnejsich tmavozelenych hvezdi- 

 cich, laloky cärkovite, slabe vejcite, a okraje nezdufele, jen tupe ; dro- 

 bouckä, severoitalskä R. ligula Stephani, kterä pravdepodobne bude 

 jen odrüdou posledni, mä stelku sotva 2 — 4 mm. dl. a laloky pravoühle 

 delene, tvaru vyznacne jazykoviteho, ku konci rozsifene. s okraji nacer- 

 venalymi. Z ostatnich evropskych druhü mohla by stäti se zämena jeste 

 s R. nigrella De Cand (=R. minima L. exp.), nebof mivä rovnez 

 spodni stranu stelky i boky v mlädi nacervenale a habitueine na R. bi- 

 furea upominä; leö dospele rostlinky jsou na spodu cerne, az skoro leskle 

 cerne, a maji velke venträlni supiny ovälni, barvy purpurove, jez huste 

 stfechovite jsou uspofädäny a zvlaste na bocich az k okrajüm vynikaji. 

 Mimo to okraje jsou ostre, boene strany skoro kolme, takze pfieny prüfez 

 jest docela jiny nez u bifurea (stejne siroky jako vysoky, spodni strana 

 vypuklä, boene purpurove a kolme, okraje spicate, hofeni strana s hlu- 

 bokym ostrym zäfezem): druh tento objevuje se dosti hojne v eele jizni 

 Evrope, a vyskytä se tez v Anglii (angl. rostlinky lisi se nepatrne veli- 

 kosti a delsimi, casteji vetvenymi, tupejsimi laloky od jihoevrop. — a proto 

 Stephani m jako samostatny druh R. Pearsoni popsäny*), takze neni vy- 

 louceno, ze by snad i v nasi vlasti mohla se objeviti. 



Viz Schiffner, Öster. bot. Zeitschr. 1912 p. 13. -15. 



