75 



jsou roz'trouseny hyalinni, vysoke, tluste, tupe a zpravidla häkovite ohnute 

 papilly, ktere snadno se rozrusuji, takze na starsich cästech stelky anebo 

 na jafe üplne chybi. Rostlinky sbirane Heegem lisi se nepatrne od typu, 

 a proto byly v novejsi dobe jako zvlästni druh Riccia pseudopapillosa 

 Levier (Stephani Species hep. 1903 p. 14) oddeleny ; lisi se vsak jen tim, 

 ze laloky maji krätke, siroke a vejcite, bocne strany jsou sikme, ne tak 

 pfikre a ryha na svrebni strane melci nez u typ. papulosa. Okraje i po- 

 vrcb stelky nese fidke, zpravidla rovne, tupe papilly, spory jsou mensi 

 (80 fi v prüm., kdezto u papulosa 100 n). Lee domniväme se pravem, ze 

 Levierüv druh valne ceny nemä, nebof i sama R. papulosa Moris patfi 

 jako drobny druh v okruh R. sorocarpa. Müller (1907 p. 163) oddeluje 

 R. papulosa i pseudopapillosa üplne od sorocarpa, a stavi ji do pfibuzenstva 

 R. Bischoffii Hüb. v okruhu R. Gougetiana Montagne ( jiz. Evr.), 

 R. Sommieri Levier (Italie), R. spinosissima Stephani (Alzir), R. 

 canescens Stephani (Alzir), Riccia Henriquesii Levier (jiz. Evr.), 

 R. Crozalsii Levier (jiz. Evr.) aR. lusitanica Levier (Portugaly), 

 na ktere navazuje jiz R. ciliata Hoffm. Ve skuteenosti ale ke vsem temto 

 druhüm, ktere vyznaceny jsou vesmes pfitomnosti chloupkovitych a ste- 

 tinkovitych vyrostkü na povrchu i okrajich stelky, vize se R. papulosa 

 Moris toliko jen papillovitymi vyrüstky na povrchu stelkovych lalokü, 

 kdezto vsechny ostatni znaky pfipominaji na R. sorocarpa. Pfipomeneme-li 

 si, ze papilly snadno opadävaji a mizi, vycitime jasne, jak nepfirozene 

 jest umisteni Müllerovo tohoto druhu; R. papulosa (i se svoji formou 

 pseudopapillosa, ktera nijak nemä platnosti druhove) patfi nepopiratelne 

 k okruhu sorocarpa, a kazde jine zafazeni jeji jest nepfirozene a nesprävne. 



Näpadnou jest odrüda cochlearia, kterä svym tvarem stelky ne- 

 nalezä u zädneho druhu obdoby. Sbiral jsem az dosud jen ve Stromovce 

 u Pfahy, a to po dva podzimy vzdy na tomtez miste. 



Pozn.: R. sorocarpa pozna se lehee a okamzite podle näsledujicich 

 znakü: 1. modrozelenä barva stelky, 2. masitä, tlustä stelka, 3. povrch 

 stelky jevi pod lupou drobne, pravidelne sifkoväni, 4. po cele delce lalokü 

 tahne se osträ, bluboka, ryha, die niz jest povrch stelky zlomen a k niz boky 

 sikmo sestupuji, 5. pfieny prüfez jest vysoky a üzky, skoro ctvercovy 

 o pfikrych bocnych stenäch a ostrych hranäch. 



7. Riccia Velenovskyi sp. n. 



Nepravidelne hvezdicky v rozlehlych skupinkäch, 6 — 13 mm v prü- 

 meru na vlhke zemi. Stelka zive modrozelenä, ozdobne delenä v pa- 

 prscite seskupene laloky, jednou neb dvakrät dichotomicky vetvene. Laloky 

 jsou tluste, üzce cärkovite, po cele delce stejne siroke (nanejvys 

 0"5 mm\), a maji rovne ufate tupe konce. Povrch stelky i jejich 

 lalokü jest üplne plochy, bez jakekoliv ryhy nebo brazdy; okraje 

 jsou hladke, nahe a pravoühle pfiostfene. Pfieny prüfez 



