79 



Sporogony jsou hluboee do stelky ponofene a nepravidelne v ni roztrou- 

 sene. Spory tmavohnede, 90 — 100 ,w v prümeru, jemne papillosni a drobne 

 polickovane; zlutohnedä ovruba kolem spory jest uzoucka, temef nepa- 

 trnä a nezfetelnä. 



f. subinermis Levier, Bulletin Herb. Boissier, vol. II. 1894 p. 230. 

 pro var. Syn.: B. palmata ß minor Lindenberg, Monogr. 1836 p. 457. B. 

 paradoxa De Notaris, Prim. Hep. Ital. 1839 p. 69. — Laloky ostfeji delene 

 maji na okrajich brvy velmi spore; nezfidka chybi brvy üplne, a okraje 

 jsou pak dokonale hladke. 



B. Michelii Baddi jest typickä rostlina väpnomilovnä, jez 

 az dosud vzdy jen na vyslunych väpennych stranieh v jizni Evrope 

 (Solnohrady, Dalmacie, Italie, jiz. Prancie, Sardinie, Korsika, Eecko, Alzir) 

 byla nalezena; vedle toho pfiehäzi ojedinele i v Anglii a Kalifornii. Nase 

 rostliny byly objeveny prof. Dr. J. Velenovskym v fijnu 1902 na bahne 

 vyschle tünky u Neratovic, kde rostly ve spolecnosti B. crystallina pobliz 

 usychajicich spoust Chara hispida. Pfi prohlidce herbäfe sveho vzäcneho 

 ucitele nalezl jsem je pod oznacenim »B. giauca, podivuhodnä var.?«, 

 a po dlouhem peclivem studiu podafilo se mi je identifikovati jako B. 

 Michelii. Ackoliv jsem po te do okoli Neratovic nekolik exkursi podnikl 

 a v celem Polal)i po tomto druhu pätral, vsechny moje snahy byly marny. 

 Züstävä tudiz stanovisko prof. Velenovskym objevene az do te doby ojedi- 

 nelym, ackoliv jiste bude v Polabi, anebo v teplem okoli prazskem jeste 

 rostlina tato objevena. Libuje si na vlhkem väpenitem jilu, detritu opu- 

 kovem, slinovem a na vlhkych väpnem bohatych püdäch vübec. Spory 

 pfinäsi zrale az pozde na podzim, nezfidka az z jara. 



Öeske exempläfe shoduji se dokonale s diagnosou i vyobrazenimi, 

 a jevi jen toliko dve male odchylky: nemaji vübec zädnych brv, a spory 

 jsou jen 60 — 80 u v prümeru velke. Patfi tedy k f. subinermis Levier, 

 ktera se vseobecne uznäva za odrüdu; lec z düvodü, jako jiz u jinych 

 druhü, nebot pfitomnost a nebo nepfitomnost brvek neni u Biccii zädnou 

 vzäcnosti, nemüzeme formu tuto za varietu uznävati, tim spise, ponevadz 

 B. Michelii nepatfi naprosto k druhüm normälne huste obrvenym, jako 

 jest ku pf. B. ciliata a pfibuz. 



Vyskyt jihoevropske B. Michelii v stfednich Cechäch, neni zädnym 

 pfekvapujicim nälezem, nejmene v Polabi, ktere tolik thermofilnich ele- 

 mentü v flofe sve chovä, a kde ponticko-pannonskä flora pfevlädä. Jest 

 tedy jatrovka tato jen novym clänkem pamatne teto floristicke skupiny 

 v nasi vlasti. 



Druh tento, jemuz prävem pfislusi starsi jmeno Baddiho B-. Mi- 

 chelii a nikolivek, jak az dosud vetsinou botanikove cinili, Lindenbergovo 

 B. tumida (v. vyvody Levierovy v Bull. Herb. Boiss. IL 1894 1- c.) zdä 

 se byti dobrym druhem, stojicim mezi B. sorocarpa a B. ciliata; jake 

 vztahy mä k B. bifurca nelze mi rozhodnouti, ponevadz nedostavä se mi 

 dostatek materialu, hlavne ceskeho. 



