85 



za druh paralellni, jako novejsi hepatikologovevesmes cini (Heeg, Warnstorf , 

 Müller, Lorch a j.). 



F. affin is, jiz popsal ponejprv Milde jako dobry druh z okoli 

 Meranu, neni ani odrüdou nälezite oprävnenou, jak ku pf . Heeg, Warnstorf 

 a Müller tvrdi (var. incana), nebof od typu lisi se jen intensivnejsim 

 zbarvenim bocne" strany a okraji, ktere i u normälnich rostlin vice mene 

 pfichäzeji. Rüstävä pohromade s typickymi l-ostlinkami a tu pak na sta- 

 novisku mozno se nejlepe o jeji cene pfesvedciti, nebof najdeme individua 

 nejrozmaniteji naf ialovelä az cernonachovä; susenä rostlinka vypadäovsem 

 ponekud podivneji, ale i typicke R. intumescens Bischoff stäceji 

 okraje silne vzhüru dovnitf tak, jako u vsech bräzditych Riccii. Znaky, 

 na nez Milde (1. c. p. 18.) klade nejvetsi vähu, t. j. odchylne zbarveni 

 krajü a bocnych stran, tlustsi stelka a vetsi spory, splyvaji üplne s chara- 

 ktery typu, takze forma tato naprosto nemä oprävnenost druhovou. 



Habitueine pfipominä R. intumescens Bischoff jiz dfive zminenou 

 jihoevropskou a posledni dobou i v Anglii (Macvicar 1912 p. 16) nale- 

 zenou R. Crozalsii Levier. Tento druh mä podobne stfibfitymi chlupy 

 kryte zdufele okraje, bocne strany naf ialovele a na povrchu stelky sirokou, 

 i melkou bräzdu; lisi se vsak od naseho: 1. stelkove laloky jsou 

 tvaru siroce vejciteho, a maji konce mirne lomenym ob- 

 loukem spicate, 2. pficny prüfez stelky jest skoro ctvercovy, 

 sotva sirsi nez vyssi, s okraji tupymi, ale nikdy ne valovite vyzdvizenymi 

 a mä na svrchni strane melky, üzky zäfez, 3. spory dokonale cerne, 

 drobne, 70 — 80 /.i v prümeru. Die zakonceni lalokü stelkovych daji se vzdy 

 oba druhy lehce rozeznati. Portugalskä R. lusitanica Levier mä chlupy 

 zlute, hlubokou ryhu jen na koncich lalokü a pficny prüfez ze starsich 

 cästi stelky vykazuje bocne strany kfidlovite protähle. 



Valovite vystoupave okraje jsou jen vyssim stupnem pfizpüsobeni 

 se ke xerofytnimu zivotu nez u R. ciliata; pfi vysychäni, anebo pfi vyssi 

 suchote vzduchu i na pfirozenem stanovisku ohybaji se tyto okraje, aby 

 svymi chlupy chränily povrch stelky: nejvyssi stupen takoveho svinuti 

 pfichäzi u f. affinis, kde upominä verne na analogicky pochod, vyliceny 

 u R. Bischoffii Hüb. 



IL Ricciella AI. Braun. 

 Bemerkungen, Allgem. bot. Zeitung 1821, II. p. 756. 



Assimilacni pletivo prostoupeno cetnymi komürkami, jichz jednovrstevne 

 steny jsou chlorofyllem hojne naplneny. 



11. Riccia crystallina Linne, Species plant. 1763 p. 1605. 



Weber-Mohr, Taschenb. 1807 p. 438., Schwaegrichen, Historia musc. 

 hep. prodr. 1814 p. 37., Weber, Hist. musc. hep. prodr. 1815 p. 115., Raddi, 

 Opuscula scient. 1818 p. 351. II. t., Lindenberg, Synopsis 1829 p. 116., 



