92 



(Kalensky!). Habitueine podobä se nesmirne americkc \l. Frostii Austin, 

 posledni dobou i v Evrope (Dolni Rakousy, Rusko) sbirane, (Stephanim 

 popsana jako R. Beckeriana — Spec. bep. I. 1900 p. 49.); tato vsak mä 

 velmi charakteristicke spory, jimiz ihned se rozlisi. Jsou totiz zluto- 

 cervene, pravidelne tetraedrieke, 50 — 55 ,w v prümeru, maji uzouckou, 

 rovnou, nezfäsnenou ovrubu a vyznacnou skulpturu sten: listny 

 exosporove neskladaji policka, nybrz jsou nepravidelne 

 zohybane, cerviekovite a nestejnomerne po steue roz- 

 lozene. 



Vyvoj houboviteho povrchu na starsich cästech stelky souhlasi 

 üplue s podobnym processem jako u dfivejsfbo druhu, a byl take obdobne 

 i Schiffnerem (Bryol. Pragm. XLI. 1907 p. 457.) popsän. Take zdekryje 

 dutiny z pocätku epidermis ze stejnych, tenkostennych bunek, dokonale; 

 kdyz pak vzrüstem stelky do sifky rozslfi se i dutiny tak, ze epidermis 

 nestaci ve vzrüstu, vznikne uprostfed nad kazdou dutinou l-ozestoupenim 

 bunek maly otvürek, stäle vice a vice se rozsifujici. Posleze pocnou bunky 

 otvürku nejblizsi odumirati; tvrzeni Sebiffnerovo, ze pfi vzniku jamek 

 nenastävä zädnä absorbce nebo odumirani epidermalnicb bunek neni 

 sprävne, jak srovnävanim jamek v nejrüznejsicb stadiich mohli jsme zjistiti. 



R. Hübeneriana Lindb. müze bj'ti nanejvys zamenena s terrestni 

 formou R. fluitans L. Lee poznä se jiz babituelne die fialove barvy, tvaru 

 lalokü, jez na spicce maji ryku a die clubkovanebo povrcbu; ihned ovsem 

 rozlisi se oba druhy na pfienem prüfezu, i ulozenim sporogonü. Mimo 

 to plodnä R. fluitans se vyskyta nanejvys vzäcne; take terrestrickä R. 

 fluitans L. zachovävä dlouho habituelni obrysy vodni formy, a jest vzdy 

 mnohem robustnejsi nez neznä R. Hübeneriana. 



13. Riccia fluitans TAnne, Species plant. 1763 p. 1606. 



Weber & Mohr, Taschenb. 1807 p. 443., Schwaegrichen, Historine 

 musc. prodr. 1814 p. 38., Weber, Histor. musc. hep. prodr. 1815 p. 117., 

 Hooker, ßrit. musc. 1816 p. 213., Martius, Flora crypt. erlang. 1817 p. 

 198., Raddi, Opuscula scient. 1818 p. 354., Lindenberg, Synopsis 1824 p. 

 115, Corda, Genera 1828 p. 651., Hübener, Hepaticologia germ. 1834 p. 

 31., Bischoff, Bemerkungen 1835 p. 1068., Lindenlierg, Monogr. 1836 p. 

 444., Nees, Xaturgesch. 1838 p. 439., Gottsche, Xees, Lindenlierg, Synopsis 

 1844 p. 610-, Rabenhorst, Kryptogamenfl. 1848 p. 3., Kryptogamenl'l. v. 

 Sachs., Oberl., Thür. u. Nordb. 1863 p. 301., Du Mortier, Hepaticae europ. 

 1874 p. 171., Husnot, Hepaticologia gall. 1875 p. 94., Limpricht, Krypto- 

 gamenfl. Schles. 1876 p. 352., Sydow, Leberm. 1882 p. 86., Dedecek, 

 Mechy jatr. 1883 p. 21., Leberm. 1886 p. 16., Heeg, Leberm. 1893 p. 139., 

 Klinggraeff, Leber- u. Laubm. 1893 p. 39., Hahn, Leberm. Deutschi. 1894 

 p. 80., Cooke, Haudbook of brit. hep. 1894 p. 287., Stephani, Species hep. 

 1900 p. 41., Pearson, Hepaticae 1902 p. 495., Velenovsk^, Jatrovky 1903 

 p. 29., Warnstorf, Leber- u. Torfm. 1903 p. 82., Loeske, Moosflora 1903 



