102 



Vodni rostlina züstävä vyhradne sterilni; take pozoroväni i pokusy 

 Garberovy ukäzaly, ze jatrovka tato nikdy na vode nefruktifikuje. Na- 

 hradou vyznamenävä se vodni rostlinka neobycejne mohutnou a vydat- 

 nou propagaci vegetacni. Jakmile vzrostla stelka do delky 10 — 15 mm, 

 nökdy i dfive, puka v medianni ryze, rozpadne se ve dve cästi, ktere jiz 

 v 3—5 dnech dorüstaji a znovu se cleni; za pfiznivych okolnosti rozpa- 

 dävä se stelka simultane jeste v kratsi dobe, takze v nedlouhem case po- 

 kryvä velike plochy vodni. Na podzim, v fijnu neb listopadu pocnou 

 stelky cbfadnouti a rozpadävaji se v cetne, nepravidelne castecky, jez na- 

 bydou barvu hnedozelenou, az hnedou a povrch maji silne korodovany; 

 tyto kousky stelkove bud na ehränenych misteeh v zatokjich pfimo na 

 vodni hladine, nebo klesnuvse pod vodu a ke dnu, pfezimuji. Az teprve 

 v kvetnu vystupuji opet castecky tyto vzhüru, anebo rozplovou se po 

 hladine a po celem obvodn, na 5 — 8 misteeh vypuci drobounke, pekiu"' a 

 pfesne srdeite clanky, krätkymi, bilymi, pozdeji narüzovelymi plovacimi 

 pentlicemi opatfene; v krätke dobe se zbytek stare stelky, spojujici mlade 

 clanky üplne rozrusi a nove stelky uvolni. Tento zajimavy zpüsob pfe- 

 zimoväni, ktery jsme meli pfilezitost pozorovati, lisi se ovsem dosti znac- 

 ne od liceni Limprichtova, Warnstorfova a (Jarberova; zalozeni vetsiho 

 mnozstvi mlad> r ch stelek z ülomkft stelky stare souvisi üzce se silnou 

 propagaci vegetacni. Jednotliva stadia byla take rüznymi autory kresle- 

 na, tak ku pf. Corda v Sturmove Flore vyobrazuje stare zbytky stelky, 

 Velenovsky ve svych »Jatrovkäch« a »Morfologii« mlade, pekne srdeite, 

 nevetvene stelky. Timto zpüsobem pfezimoväni udrzuje se Eicciocarpus 

 po celä desitileti v rybnice; na podzim zdänlive vzdy mizi, ale jiz kon- 

 cem mäje pokryva opet hladinu charakteristickym svym povlakem. 



Dostane-li se vodni rostlinka na pevnou püdu, af jiz vlnami na 

 bahnity bfeh vyhozena, ci na dno näsledkem vyschnuti vody klesnuvsi, 

 pfemeni se zahy ve f. terrestris Lindberg, znaene od vodni se lisici. 

 Stelky bud jednotlive, anebo v skupinach na bahne se usadivsi, nabydou 

 zprvu barvy sedave, pozdeji nazloutle a ztrati üplne fialove, plovaci pent- 

 lice, ktere pozbyly näsledkem zmeny stanoviska sveho vyzaamu; misto 

 nich objevi se na spodu stelky cetne., bile, hladke rhizoidy, jez mivaji 

 konce kyjovite neb kulovite zdufele, a jemne fialove nabehle. Souöasne 

 pozmenuje stelka i svou formu: pfestavä pravidelne dichotomicky se vet- 

 viti, protahuje se znaene do delky, zf idka do sifky, okraje vystupuji vzhü- 

 ru, a lalocnate az vroubkovane se vykrajuji (sbf. crispula). Znacue zme- 

 nene stelky, silne do delky protähle, zlutozelene, s nezfetelnou ryhou se 

 lisi od püvodniho typu tak, ze extremni tyto formy dlouho povazoväny byly 

 za samostatny druh (Ricci a lutescens Schweinitz); komürkovita stavba 

 assimilacniho pletiva vsak züstavä v kazdem stavu zachoväna, nanej- 

 vys nepatrne vrstva zäkladniho pletiva zmohutni. Oddelovati terrestricke 

 rostlinky jako zvlästni odrüdu nelze, nebof mozno vsechny mozne pfeeho- 

 dy znamenite na teze rostlince pozorovati; niemeue ale slusi aspon lonnu 



