103 



jmenem oznaciti, tfebas jsme si vedomi, ze systematicky oprävnena va- 

 rieta neni. Marne tu opet podobny pfiklad oekogenese i plastieity, jako 

 jsme videli u Riccia fluitans a to jeste v mife daleko vetsi.*) 



Terrestrickä forma fruktifikuje; plody vsak jsou nanejvys vzäcne. 

 V Evrope byly poprve pozoroväny r. 1829 Bischof fem u Neekerau v Ba- 

 densku, a od te doby znovu az pfed nedävnem Levierem opet nalezeny; 

 hojnejsi zdaji se byti v Severni Americe, kde castokräte nalezen byl 

 Ricciocarpus plodny a nejednou dükladne studovän. Ackoliv jsem se snazil 

 vsemozne, abycb mohl plodne rostlinky ohledati a studovati, vsechny 

 snahy moje byly marne, a musim se tudiz v popise opirati jen o üdaje lite- 

 rarni. Neni zajiste poehyby, ze i v nasi vlasti Ricciocarpus snad nekdy 

 jest f ertilnim, a ze jen nepfiznivä näboda näm nälez plodne teto jatrovky 

 zabranuje; proto cinim ceske botaniky na plodnou tuto jatrovku pozorny. 



Ricciocarpus natans jest, jak podrobnä studie Garberova dokazuje, 

 pfisne jednodomy. Üdaje jednotlivych autorü se vsak dosti lisi; Schiff ner, 

 Leitgeb, Campbell, Wamstorf, Macvicar naproti tomu uvädeji tuto ja- 

 trovku jako dvoudomou. Omyl tento lze vysvetliti tou okolnosti, ze ve 

 vetsim mnozstvi pfipadü se archegonia ani nevyvijeji, takze nachäzeji se 

 zhusta jen rostlinky se c? orgäny; rostlinky vyhradne samci jsou daleko 

 mens! a subtilnejsi, nez rostlinky majici oba druhy pohlavnich orgänü. 

 Zajimavo, ze ($ rostlinky pozoroval prvni jiz IÄndeiiberg, a take sprävne 

 ve sve »Monografii« na tab. XXXII. fig. 18., 19., 20., kresli bfeben, ve 

 ktery vyvodne kolce antheridii srüstaji, i sprävne za samci orgän vyklädä; 

 lec spravny vyklad Lindenbergüv vyvräcen byl r. 1838. Neesem (Natur- 

 gesch. p. 426.), jenz pise: »gekerbten Kämmen dürften sich vielleicht als 

 eine krankhafte Entwicklung der Früchte erweisen.« Limpricht, Heeg, 

 Müller i jini vyklädaji sprävne Ricciocarpus jednodomym. 



Zvlästni zpüsob, jimz se zrale spory uvoliiuji, a ktery zavdal pfi- 

 cinu Bischoffovi k zafazeni tohoto druhu v samostatnou sekci »Hemiseuma« 

 souvisi üzce s vegetativnim rozmnozovänim. 



2. Marchantiaceae Corda, 



Monogr. Rhizosp. et Hepatic. 1830 p. 11., Dumortier, Hepaticae europ. 



1874 p. 147. 



Syn.: Cephalotheceae Dumortier, Comment. bot. 1822 p. 115. 



Marchantieae Hübener, Hepaticologia germ. 1834 p. VII., 11., Bischoff, 

 Bemerk. 1835 p- 961., Nees, Naturgesch. d. eur. Leberm. 1838, VII. p. 1. 



*) Zajimavo, ze Goebel v organografii (1898 p. 273.) kresli terrestrickou 

 formu typickeho Ricciocarpus natans avydävä za pozemni formu Riceia fluitans; 

 jak osudne jsou takove omyly, zvläste v ucebnicich, svedci ta okolnost, ze o- 

 bräzky Goeblovy vodni R. fluitans i teto neprave jeji formy pozemni jjutovaly 

 zähy v cetnych ucebnicich botanickych jako vyborny pfiklad pfizpüsobeni se 

 vodni rostliny zivotu suchozemskemu! 



