105 



na zebfe, kdezto ke stranäm vice a vice se süzuje, az na okrajich jedinou 

 vrstvou konci. Püvodne zaklädä se vzdy jen jednovrstevnä pokozka a 

 teprve dodatecnym pfehrädecnym delenim bunek teto prvotni vrstvy 

 vznikaji dalsi vrstvy sklädajici differencovanou pokozku na strane 

 stelky; v stäfi obycejne json steny epidermälnick bunek rozmanite zbarveny. 

 Podobne jako u Ricciacei shledäväme se i u teto skupiny na spodu 

 stelky vzdy s venträlnimi supinami, jez jsou ale statnejsi a vyse orga- 

 nisoväny. Jsou tvaru rozmaniteko, vzdy jemne, jednovrstevne, z tenko- 

 stennych, byalinnich, neb rozmanite cervene, hnede az f ialove zbarvenych 

 bunek slozene, a obsabuji nekdy i velke krüpeje olejove. U Clevea Lindb., 

 Corsinia Raddi a pfibuznych nize organisovanych rodü jsou püvodne 

 jako u pfedesle skupiny sefazeny v jedne fade, ale näsledkem pozdejsibo 

 vzrüstu stelky zdaji se byti bez jakebokoliv pofädku na spodu stelky se- 

 staveny. U ostatnich rodü stoji venträlni supiny pravidelne ve dvou (ne- 

 kdy az sesti) fadäcb sefazeny, a jednotlive fady byvaji i tvarem supjn 

 rozliseny. Zaklädaji se jako papilky pobliz vegetacniho vrcbolu. Jak Hof- 

 meisterovy (1851 p. 52.) a Leitgebovy (1881 p. 18) studie ukäzaly, mozno 

 vytknouti pfi dalsim vyvoji dva typy: zäkladni papilla se na basi roz- 

 sifuje a posleze rozdeli pficnou pfepäzkou, pfi cemz hofejsi cäst papilky 

 züstävä na konci supiny, anebo, zpravidla jeste pfed rozdelenim püvodni 

 matef ske bunky papillovite vyklene se pod touto cästi novä papilka, rycble 

 se delici a zäby konec zäkladni pferüstajici v samostatnou cäst, t. zv. 

 pfivesek. Die prvebo typu vznikaji jednoduche supiny venträlni, kdezto 

 po druhem zpüsobu vzrüstaji velke supiny sklädajici se ze dvou cästi: 

 siroke, ke stelce pfilebajici cästi basälni a mensi, ploche cästi polokru- 

 hoviteho, mesicitebo, nebo i jineho tvaru, casto k zäkladni cästi jen üz- 

 kou spojkou pfipojene, a vseobecne jako pfivesek oznacovane. Supiny 

 uspofädäny byvaji podle zebra, kryji se stfechovite, a s cetnymi blad- 

 kymi rhizoidy mezi nimi vznikajicimi pfedstavuji vybornou drähu za- 

 vlazovaci i prostory k zadrzoväni vody; na mladsicb cästech stelky jsou 

 vetknuty pf icne, kdezto na starsich jsou sikmo posinuty. Odräzeji se nä- 

 padne od spodu stelky, nezfidka ji i celkovelio zabarveni dodävajice. 

 Leitgeb, Schiffner i pfecetni jini badatele poklädaji venträlni supiny, po- 

 nevadz nezfidka jsou vysoce vyvinuty, a nekdy (na pf. Marchan tia poly- 

 morpha L.) i v rüznych podobäcb na stelce pfitomny, za homologicke 

 se spodnimi listky foliosnich Jungermanniacei, a pficitaji jim hodnotu 

 listovou; lec jiz ze samotneho vyvoje, jejz svrchu jsme vylicili, a ktery 

 od vyvoje amfigastrii jest üplne odlisny, plyne nesprävnost toho näzoru. 

 Nejen vyvoj, nybrz i celä povaha venträlnich supin ukazuji, ze dluzno 

 jim analogicky k ostatnim orgänüm gametofytu pfiznati hodnotu tricho- 

 movou; k tomu nasvedcuje i tvar u nekterych nizsich rodü teto skupiny, 

 kde müzeme nalezti vsechny pfechody od siroce lupenite supiny az 

 k üzkemu trichomu. Jinak tvar i uspofädäni venträlnich supin jest pro 

 jednotlive druhy ku podivu stälym, takze mozno supin techto uziti jako 



