106 



dobreho znaku analytickeho, coz zvlaste pfi urcoväni sterilnich stelek 

 jest nesmirne vyhodnym. 



Nad spodni pokozkou näsleduje zäkladni pletivo tvofici vlastni 

 podklad cele stelce. Skladä se z bunek ve smeru podelne osy stelky pro- 

 tählych, tesne v parenchymaticke pletivo, bez jakyehkoliv mezibunecnych 

 prostor, spolu souvisicicb; nejdelsi bunky jsou ve stfedu stelky, kdezto 

 ku krajüm bufikäm nejen na delce, ale i sifce ubyvä. Znacne protähle 

 buüky tvofivaji ve stfedu stelky souvisly axillarni svazek, jako vynikle 

 stfedni zebro, vice mene ostfe od ostatni plochy stelky ohranicene, zevne 

 se jevici. Steny bunek zäkladnibo pletiva jsou tenke, ale velice casto 

 vykazuji i rozmanite ztlusteniny; nejcasteji mivaji elipticne tecky, nekdy 

 jsou i sifovite ztlustle. Nekdy nachäzi se, jako na pf. u r. Preissia, 

 v zäkladnim pletivu ojedinele roztrousene, nebo i v skupiny sdruzene 

 prosenchymaticke idioblasty se silne ztlustelymi stenami; tyto skle- 

 reidy maji casto odlisne zbarvene steny (takze jsou na pficnem prüfezu 

 znacne charakteristicke) a pfispivaji znamenite k pevnosti cele stelky. 

 Velice charakteristicke pro celou skupinu jsou t. zv. slizove bunky a ka- 

 nälky, ktere skoro vzdy v rozmanitem poctu jsou ve stelce pfitomny. 

 Jsou to ojedinele bunky v zäkladnim pletivu roztrousene, obsahujici znacne 

 mnozstvi slizu; u Fegatella conica (L.) Corda fadi se v zebru vzdy nekolik 

 (az 50 — 60) bunek za sebou, pficne jich pfehradky posleze vymizi a vznika 

 dlouby slizovy kanälek, jiz makroskopicky na pficnem fezu stelkou vidi- 

 telny jako otvürek, ronici znacne mnozstvi slizu. Kanalky probihaji 

 v rüznem poctu (3 — 20) jen podel ve stfednim zebru, kdezto slizove bunky 

 roztrouseny jsou po cele stelce; o genesi techto ütvarü a vyznamu slizu 

 psali jsme jiz v cästi vseobecne. Parenchymaticke bunky zäkladnibo ple- 

 tiva, jak jiz ostatne i vyznam a ukol jeho ukazuje, obsabuji znacne 

 mnozstvi skrobu a olejovycb telisek; zvlaste na podzim a v zime jsou 

 skrobem bunky bofenicb vrstev pfeplneny. 



Neobycejne cbarakteristicke slozeni ukazuje näsledujici vrstva assi- 

 milacniho pletiva, jez obsahuje bunky hojne cblorot'yllem opatfene. Celä 

 vrstva skladä se ze fady vetsicb neb mensich komor, jednovrstevnyrni 

 stenami navzäjem od sebe oddelenycb a bofeni pokozkou pfeklenutych; 

 tyto vzdusne komory jsou vzdy vyvinuty, a jen u r. Dumortiera Reinv. 

 Bl. Nees, tri druby, vesmes mimoceske citajiciho, jsou zakrnele a rudimen- 

 tärni. Komory byvaji zpravidla velke a jen v jedne fade, fidceji i ve dvou 

 patrech nad sebou (na pf. Neesiella Scbif., Bucegia Rad., Fimbriaria 

 Nees); epidermis pak jevi die velikosti komory, jejiz obrysy sten ji pro- 

 svitaji, rozmanite polickoväni. Vzdusne komory jsou bud präzdne (( üevea 

 Lindb., Peltolepis Lindb., Sauteria Nees, Bucegia Rad., Neesiella Schiffn. 

 a j.), anebo casteji byvaji vyplneny assimilacnimi plocbami, deskami, 

 listnami, neb i vläkny, ktere zvetsuji plochu assimilacni ;i umoznuji in- 

 tensivnejsi cinnost; desky i listny jsou z jedine vrstvy chlorofyllem bo- 

 batych bunek, a byvaji bud r vnobezne uspofädäny (na pf. u nekterycb 



