122 



pinami s nitkovitymi dvema privesky a odchylnym pficnym prüfezem; 

 take barva stelky jest odlisnä a cerveny nadeeh jeji skoro rumelkovy ;i 

 nikoliv naehovy jako u r. Preissia. Zpravidla byvä ale Reboulia na sta- 

 novisku vzdy bohate ploduou, takze urceni jeji pak neskyta zädnych obtfzi. 



IV. Eod Grimaldia Raddi 

 Opuscula scient. di Bologna 1818, II. p. 356.*) 



Syn.: Sindonisce (Jorda, Genera hep. 1828 p. 648. 



Mannia Opiz, Beiträge zur Naturg. 1828 p. 646; teste herb. rnus. bob.! 



Drobne jatrovky rostouei na sucbe prsti v sterbinkäcb skalnich, 

 na skaläcb neb stränich, kde tvofivaji cele povlaky. Stelka üzce pen- 

 tlieovitä, skoro cärkovitä, sede neb temne zelenä sokraji zpra- 

 vidla vzhüru stocenymi, apovrchem vzdy bladkym, na- 

 nejvys jemne teckovanym nikdy ale ne d'ubkovanym neb polickovanym; 

 na spodni strane jest stelka ostfe kyinata a purpurove zabarvena. Epi- 

 dermis slozena jest z velkych bunek, majicich steny znacne ztlustle. As- 

 similacni pletivo jest nizke a prostoupeno cetnymi drobnymi komürkami, 

 ktere vznikly dodatecnym pfebrädkovänim; komürky vyplneny jsou kol- 

 raymi pilifovitymi neb deskovitymi zelenymi lamellami assimilacnimi, 

 jez jsou buste vedle sebe sefazeny. Nekdy byvaji lamelly, popfipadr i 

 assimilacni vläkna fidka (Gr. capensis Steph.), vzacne eliybi vübec (Gr. 

 pilosa (Hörn.) Lindb.). Vetsi komürky jsou opatfeny dychacim otvorem, 

 mensi jsou üplne uzavfene. Dycbaci otvor jest j e du oduc li y, 

 silne konvesni a obdän tfemi (u eizich drubü az sesti) koncentriekymi 

 kruhy bunek, mälo od ostatnieb epidermälnicb se lisici. 



Zäkladni pletivo jest mohutne vyvinuto; velke jebo bunky obsa- 

 buji cetne drobne krüpeje olejne. Venträlni supiny jsou neobycejne ve- 

 like, rüzove az tmave nacbove, tvaru rozmanite polomesiciteho, s nekolika 

 pfedloubymi, kopinatymi, hyalinnimi pfivesky; jsou buste ve dvou Ja- 

 dach podle stfedniho zebra stfeebovite sefazeny. Bbizoidy velmi cetn6, 

 zpravidla nabnedle. 



Jednodome i dvoudome druby. Pohlavni orgäny vzdy terminälni. 

 Antberidia byvaji bud jednotlive na konci stelky ponofena, anebo <;i- 

 steji sefazena v skupinäcb na zvlästnim, rovnez konecnem, miskovitrm 

 nebo vejcitem terci; vyvodne otvürky jsou papilovite a nacbove zabar- 

 vene. Antberidia zaklädaji se v akropetcilnim pofädku v bezprostfedni 

 blizkosti vegetaenibo vrcbolu, ktery po zalozeni cele skupiny zastavi zpra- 

 vidla svoji cinnost; nekdy ale po nejake dobe klidu poc-ne opet segmen- 

 tovati, takze vznikaji terce antheridiove ve vetsim poctu («Iva az pet) aa 

 teze stelce za sebou, jen hlubokymi zäfezy navzäjem oddelene. Archegonia 

 jsou umistena na recejjtakulu, vetknutem na dlouhe neb krätke stopce, 

 tesne pfed samym koncem stelky; cely samici plodonoM zakladä se rovnez 

 tesne za vegetacnim vrcholem, ale ponevadz tento zahy zastavi svoji 



*) Nazväna tak ku pocte fysika Grimaldi-ho zeinfevsiho r. 16G3 v ßolopui. 



