131 



Druh tento, zajiste ze vsech ceskych jatrovek jeden z nejvzäc- 

 nejsich, nalezen byl az dosud jen na jedinem stanovisku v nasi vlasti; 

 jsou -to arsenikove ha]dy v Olbfim dole v Krkonosich, kde poprve 28. zäfi 

 1840 byl v. Flotowem objeven. Poprve v Evrope vübec sbirän byl Neesem 

 v cervenci 1810 na kfidovych piskovcich u Riesenburgu pobliz Muggen- 

 dorfu. Krkoaosske stanovisko navstiveno bylo nekolikräte Limprichtem, 

 ale od te doby nebyla jatrovka znovu nalezena, takze se zdälo, ze vzäenost 

 tato zmizi z nasi flory vübec; az teprve v cervenci 1913 podafilo se mi 

 opet druh tento na originälnim stanovisku zjistiti. Roste na jihozäpadnirn 

 svahu Kiesbergu pfimo pod nejvetsi sachtou ve spolecnosti Selaginella 

 selaginoides a Haplozia crenulata mezi Calamagrostis Halleriana pod 

 malinkymi smrcky, jimiz haldy zarüstaji. Mimo Krkonose pfichäzi druh 

 tento jen jeste v Alpäch, kde casto byla nalezena, a ojedinele vyskytä 

 se i v Severni Americe a Japanu; cele ostatni Evrope chybi. Jest tudiz 

 znamenitym alpskym typem v horske kvetene nasi. 



Receptakulum uvädi a kresli se ve vsech knibäch s bradavcitym 

 povrcbem; naproti tomu Lindberg (1883 p. 159.) vyslovne podotykä, ze 

 povreh plodonose jest za ziva dokonale bladky, a teprve pfi suseni, na- 

 sledkem stazeni pletiva nabyvä pr5' papillosniho vzhledu. Lee tvrzeni 

 toto nezdä se näm byti pravdive, ackoliv jsme nemeli pfilezitost plodnou 

 Neesiellu v zivem stavu ohledävati; vsechny exempläfe, jez jsme ohle- 

 dävali, mely receptakulum hrbolate, a jen nejmladsi stadia hrbolkü ne- 

 mela. Hrbolky nejsou nie jineho nez vypuklä pokozka nad velkymi 

 vzdusnymi komorami plodonosneho terce; stejnym zpüsobem jest kon- 

 vexni epidermis i na stelce, a zdä se näm podivnym, ze by suche rece- 

 ptakulum tak pravidelne svraskalo, a tyto polokulovite vypuklinky po- 

 drzelo i po peclive preparaci v NH 4 OH a nebo ve vlazne vode, kdy cele 

 receptakulum nabyde opet podoby jako za ziva. Jest ovsem pravda, ze 

 v takove mife, jak kresli ku pf. Bischoff (jehoz obräzek se stäle nekri- 

 ticky ve vsecb i nejmodernejsich knihäch hepatikologickych opakuje!), 

 neni receptakulum bradaveite, ale papillosnim jeho povreh jest a cini 

 präve druh tento näpadnym. Ostatne i originälni kresba Neesova z r. 1817 

 vyobrazuje bradaveite hrbolate receptakulum. Byl asi tedy Lindberg 

 sveden k svemu tvrzeni jen näsledkem ohledaväni mladych reeeptakuli. 



Neesielle rup. jest nesmirne podobnou Grimaldia pilosa 

 f. carnica (C. Mass) Schiff ner (Bryol Fragm. XXX. 1906. p. 23.), 

 kterou nejnoveji Schiffner (Hedwigia 1908 1. c.) opet jako samo- 

 statny druh k rodu Neesiella pocitä; jatrovka tato pfichäzi hojne v alp- 

 skem päsmu jiz. Evropy a v okrsku arktickem. Jako hlavni rozdil 

 mezi obema uvädi se hlavne ten, ze spory Grimaldie jsou mnohem vetsi 

 (90 fi), umbrove hnede, na povrchu hladsi, ne tak hrboulkate, a ze elatery 

 tohoto druhu maji jen dve spiräly, ostfe vyznacene, kdezto pry elatery 

 u Neesiella maji tri namnoze nezfetelne spiräly. Lee rozdil tento Schiff- 

 nerem uvädeny jest velmi nepatrny a labilni, jak säm na hojnem ma- 



9' 



