136 



na Slezske strane (Pantenmühl u Charlottenbrunnu (Milde*, Uechtritz), 

 Kotel (Limprieht) a z neurciteho naleziste, jiz Ludwigem r. 1807 publiko- 

 vaneho. Jest pravdepodobno, ze i na jinych mistech ve vlasti nasi pfichäzi, 

 lec pro svoji drobnou a nepatrnou stelku jest pfehlizena. Mne samotnemu 

 nepodafilo se vzäcnou tuto jatrovku nalezti a nueen jsem byl proto popis 

 i vyobrazeni zhotoviti die suchych exempläfü z nekolika stanovisk v her- 

 bäfi ceskeho zemskeho musea se nachäzejicich. 



F. fragrans (Schleich.) Nees mä pfedni konec stelky podobne 

 jako Grimaldia fragrans stfibrobilymi, vzhüru ohnutymi supinami vou- 

 saty, spory hnede, velke (100 — 110 u v prüm.), huste bradavicnate, ale 

 nepolickovane; vejcity kalich pukä v 6 — 8 krätkych pohromade drzicich, 

 vespolek sevfenych (a nikolivek volne jako u F. pilosa dolü visicich) tfasni, 

 fungujicich pfi rozhazoväni spor, jako prosivaci nädrzka. Druh tento roste 

 na teplyeh vyslunnyeh stränich jihoevropskyeh a byvä casto ve sklenicich 

 pestovän. Tfeti stfedoevropsky druh, ktery dosti hojne v nejvyssim päsmu 

 alpskem na humusove prsti väpeneovych skal i v arktiekych zemieh pfi- 

 chäzi, jest F. Lindenbergiana Corda. Jest o mnoho statnejsi nez F. 

 pilosa, jiz se celkem dosti podobä; stelka dospiva velikosti Preissie, byvä 

 1 — 3 cm dlouhä, 1 cm sirokä, hnedozelenä az nacervenalä. Krätkä tlustä 

 stopka plodonose nese na basi i na hofenim konci nachove az skoro cerne, 

 nitkovite huste supiny (u naseho druhu jest stopka plodonose hladkä!), 

 a kalich jest velky, vejcity, blanity, hnedy a pukä posleze v 16 stejnych 

 cipü, jez züstävaji na konci spolu sevfeny; spory jsou fialove, 60 — 90 p 

 velke. Die techto znakü stfedoevropske druhy tohoto rodu snadno ro- 

 zeznäme. 



Sterilni F. pilosa (Wahlenbg.) Tayl. müze byti snadno zamenena 

 s Neesiellou anebo s Grimaldii, v nasi flofe jedine s Gr. fragrans; lec- 

 od teto se rozeznä die holych, neobrvenych koncü stelkovych a nedo- 

 statku vune, kdezto od prve poznä se die masite, pravidelue stelky a hlu- 

 bokych üzkych dutin vzdusnych (Neesiella mä velke, siroke dutiny, a stelku 

 tenkou, jemnou, nepravidelne lalocnatou). 



IL Compositae Leitgeb, Untersuchungen 1881 p. 51. 



Stelka jest bohate rozvetvenä, na povrchu zfetelne polickovanä, 

 dyehaci dutiny maji vzdy cetnä vläkna assimilacni (jen u Dumortiera 

 Reinw. Nees jsou dutiny zakrnele); dyehaci otvory jednoduche nebo slo- 

 zene. Samici receptakulum pfedstavuje cely System vetevny, tobolka mä 

 steny z bunek vytuzenych kruhovitymi ztlusteninami (vyj. Lunularia 

 Mich.) a pukä nepravidelnymi trhlinami. 



Skupina tato zahrnuje celkem sest rodü navzäjem dosti odchylnyeh, 

 ktere netvofi takove souvisle fady fylogeneticke jako v pfedeslem odde- 

 leni. Patfi sem nejrozsifenejsi a nejznämejsi rody evropske vübec. 



*) Milde obdrzel jen sterilni rostlinky v srpnu 1855 a urcil je za Uuvalia 

 rupestris (Jahresber. d. sehles. Gesellsch. 1856 p. 43.), az teprve pozdeji na tomtez 

 stanovisku baronem Uechtritzem plodnä znovu byla nalezena a Gottschem ureena. 



