156 



zeber; okraje jsou blänite stencene a v cas zralosti antheridii vzhüru vy- 

 hnute, takze cely terc pak pfedstavuje drobnou misku, v niz nachyti se 

 dostatecne mnozstvi vody, do niz by antheridia mlekovity svüj obsah 

 (viz str. 22.) mobla vypräzdniti. Na spodu jest terc huste pokryty supi- 

 nami v radiarnich fadach spofädanymi. Antheridia jsou zapustena na vnejsi 

 strane terce v fadach za sebou, jednotlive ve zvlästnich dutinäch v assi- 

 milacnim pletivu; antheridium jest podlouhle vejcite, kratce stopkate a 

 na basi kolem stopky mä nekolik kratickych välcovitych parafys. Steny 

 dutin antheridiovych, nekdy i samotnych antheridii jsou nachove zbar- 

 vene (bunky obsahuji velke krüpeje krvave cerveneho barviva); vyvodne 

 otvory dutin jsou slabe hrbolkovite vyvj'seny a zavinuji bradavcity 

 vzhled povrchu terce, kter>* mimo to i jako stelka sama jest polickovän. 

 Policka jsou radiärne uspofädäna, ve stfedu terce skoro pravidelne koso- 

 ctverecnä, k obvodu protählejsi, mirne vypukla a maji dychaci otvor po- 

 dobne staveny jako sterilni stelka. Samici reeeptakulum jest rovnez dlouze 

 stopkate a tercovite, ale hluboko v 6 — 11 (nejcasteji 9) välcovitych, do 

 spoda silne svinutych, paprscitych lalokü; jen mala kruhovitä cast cen- 

 trälni zbyvä, od niz laloky paprskovite se rozdeluji a k niz pfipojuje se 

 stopka. Reeeptakulum mä tutez stavbu anatomickou jako stelka sterilni, 

 eoz jmenovite na pfienem prufezu svinutych lalokü dobfe jest patrno: 

 assimilacni pletivo zabirä jen V4 tloustky, ostatni cäst lalokü sestävä 

 z bezbarveho pletiva zäkladniho; na spodni strane (kterä näsledkem svi- 

 nuti nalezä se uprostfed) vyräzi cetne hladke i cipkate rhizoidy, probi- 

 hajici do stfedu a pfipojujici se k rhizoidüm v kanäleich stopecnych. Po- 

 kozka mä dychaci otvory a bunky jeji jsou vzdy zfetelne papillosni. 

 V interradiieh receptakula jsou na spodu zapusteny cetne sporogony, 

 vzdy 2 — 4 v jednom obalu; obal jest dvojchlopnity, suchomäzdfity, bily 

 neb slabe rüzovy, 11a okrajich silne tfisnity a probihä od centra az ke 

 konci mezipaprsci. Kazdä tobolka kryta jest jeste samostatnym vakovite 

 zvoncovitym kalichem na vrcholu podelne pukajicim. Tobolka jestvejcitä, 

 zlutä a v cas zralosti zfetelne dlouze stopkatä; otvirä se na vrcholu po- 

 delnymi skulinami ve vice lalokü, ktere se nazpet svinuji. Steny t o- 

 bolky maji bunky hustymi, tenkymi kruhovitymi vläkny 

 vytuzene. Spory kulovite, zlatozlute, 8 — 10 fi v prümeru; na vypukle 

 strane jsou huste, ale velice jemne papillosni a obsahuji 1—3 velke krü- 

 peje olejne. Elatery velice dlouhe (0'2— 0'6 mm), üzke (5 /<), zlute, k obema 

 koneüm stejnomerne ztencene a maji dve huste vinute spirälky. Anthe- 

 ridia a archegonia zraji v kvetnu, sporogony v cervenci a srpnu. 



Vegetativni rozmnozoväni deje se pomoci kulatych, plochych, coc- 

 kovitych, ve stfedu hluboce zafiznutych thallidii mnohobunecnych, jez 

 tvof i se ve velkem mnozstvi uvnitf zvlästnich pohärkü s 0- 

 zdobne tfisnitym okraje m, rozsetych nepravidelue po povrchu 

 stelky. 



