159 



jedineho Marchantia polymorpha. Lee nesfastnou nähodou velmi mnohe 

 z techto druhü züstala jen nomina nuda, kdezto nektere kolovaly jen 

 v exsikätech anebo vykresech. Jakehosi oceneni a uvedeni do literatury 

 dostalo se Cordovym druhüm v präci Neesove, ale od te doby zädny 

 z botanikü se podrobneji variaci teto jatrovky vübee nezabyval. A tak 

 koluji dodnes Cordovy druby v knibäcb hepatikologickych, jako nejasne 

 druby, anebo neodüvodnenä Synonyma, pfispivajiee nesmirne k zatem- 

 neni evropskych zästupeü celeho rodu. Mne naskytla se znamenitä pfi- 

 lezitost k rozlusteni toboto ofisku systematickeho; v berbäfi musea ce- 

 skebo nachäzeji se totiz vsechny Cordovske druby v originäleeb, namnoze 

 i s kresbami a vlastnorucnimi poznamkami autorovymi. A tak podafilo se 

 mi, doufäm ze bezpecne, zäbadnou tuto otazku rozfesiti. V literatufe na- 

 ebäzime vseobeene citoväny tyto druby: 



M. macroeepbala Cda, 



M. coaretata Cda, 



M. Kablikiana Cda, 



M. stellata (Scop.) Cda nebo M. stellata Cda, 



M. elliptiea Cda, 



M. Syckorae Cda. 

 Ze vsecb teebto drubü publikoval autor jen diagnosu M. macroeepbala 

 ve sve monografii v Sturmove flofe, kdezto ostatni ctyfi vydäny byly 

 jen jako exsikata ve vymennem üstave Opizove; sesty drub, M. Sy- 

 ckorae, publikovän byl na zäklade pisemnyeh ridajü Cordovych Neesem 

 na str. 97. nesmrtelnebo jebo dila o evropskych jatrovkäcb. Pfirozene, 

 ze tedy bebem doby vznikly zmatky, obzvläste, kdyz Neesova oceneni 

 nekterycb drubü Cordovych nebyla spravnä a odbyti Bischoffovo v jeho 

 Bemerkungen o druzich Cordovych bylo stranicke a nedostatecne. 



Marchantia macroeephala Cda jest uschoväna v herbäfi ceskeho 

 musea jednak v originelnim exempläri, die nehoz vyobrazeni Cordovo 

 pro Sturmovu Floru bylo provedeno, jednak v originelnieh kresbäch au- 

 torovych, jez k exempläri jsou pfilozeny; jest to nepatrne odehylnä 

 forma, identickä se subf. erispa (f. riparia). Corda ve sve diagnose uvadi 

 jako hlavni rozlisovaci znaky: 1. nepravidelne mnohonäsobne lalocnaty 

 tvar stelky, 2. tobolka pukajici ctyfmi chlopnemi, 3. elatery s jedinou 

 spirälou; rozdily tyto take, ac pfespfilis sidealisovane, Corda kresli. Nez 

 posledni tyto znaky nejsou rozhodujiei, nebof na jedinem onom exem- 

 pläri nalezl jsem nejen ve vice chlopni otevirajici se tobolky, nybrz 

 dvouspirälove elatery; zbyvä tudiz jen tvar stelky. Ostatne Corda säm 

 nebyl üplne o platnosti sveho druhu pfesvedeen, jak svedei vlastnorucni 

 jeho poznämka »M. polymorpha« na etikete tuzkou napsanä. Nees pova- 

 zuje M. macroeephala za shodnou s jeho odr. alpestris; nez tomu üplne 

 odporuje povaha stelky i z kresby Cordovy v Sturmove flore dobfe 

 znatelnä. V herbäfi ces. zem. musea nalezl jsem jeste nekolik exempläfü 

 üplne s Cordovou M. macroeeph. souhlasieich, ale pochäzejieich z herbäfe 



